УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 679/33/20
Провадження № 22-ц/4820/926/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Журбіцький В.О. 

за участю учасників справи: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року (суддя Гавриленко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку,
в с т а н о в и в :
У січні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з січня 2002 року перебував на квартирному обліку як військовослужбовець у військовій частині  НОМЕР_1  Національної гвардії України. Наказом командира частини №  НОМЕР_2  від 21 липня 2008 року був звільнений з військової служби відповідно до п. 63 пп. «в» (за станом здоров`я) «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних сил України». Згідно витягу з протоколу № 10 від 12 вересня 2019 року засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , позивача та членів його сім?ї знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключено із окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані або відселені із зон радіоактивного забруднення за направленням обласної державної адміністрації (у списку за № 1) зі складом родини чотири особи у зв`язку з неправомірними діями службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. При цьому зазначив, що самостійного поліпшення житлових умов ним не здійснено, нерухомого майна, в тому числі і житлових приміщень, що належить йому на праві власності він не має. 
Вважає, що у відповідача не було жодних правових підстав для зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку військовослужбовців (осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей) та виключення із списків отримання житлових приміщень у зв`язку з неправомірними діями службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
У зв`язку з цим позивач просив суд визнати недійсним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 10 від 12 вересня 2019 року, про зняття його та членів його родини зі складом чотири особи з квартирного обліку та поновити їх на такому.
       Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано недійсним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 10 від 12 вересня 2019 року, про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключення із окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані або відселені із зон радіоактивного забруднення за направленням обласної державної адміністрації (у списку за № 1) прапорщика запасу ОСОБА_1 , зі складом родини чотири особи.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити прапорщика запасу ОСОБА_5 , зі складом родини чотири особи, на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та включити до окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані або відселені із зон радіоактивного забруднення за направленням обласної державної адміністрації (у списку за № 1)
Не погоджуючись з таким рішенням, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України в апеляційній скарзі просить його скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає вказане рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення та скасовуючи рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 не врахував неправомірні дії посадових осіб.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, його представника та третьої особи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що згідно направлення серії ЖТ № 8956 від 11 квітня 2001 року Житомирської обласної адміністрації, виданого матері позивача - ОСОБА_6 , за місцем проживання, вона зі своєю родиною, в тому числі, позивача, направлена з с. Запілля Лугинського району Житомирської області у м. Нетішин Хмельницької області (а. с. 51).
З даних довідки виконавчого комітету Жировецької сільської ради Лугинського району Житомирської області № 204 від 27 лютого 2001 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 , убачається, що остання з сім`єю у кількості чотирьох чоловік прописані в с. Запілля Лугинського району Житомирської області, яке відноситься до села гарантованого добровільного відселення, де в будинку з двох кімнат, який належить їй, постійно проживають та прописані чотири особи, іншого житла останні на території даної сільської ради не мають (а. с. 52).
30 січня 2002 року прапорщик запасу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 , зі складом родини чотири особи, був прийнятий на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 та включений до окремої черги позачергового одержання житла відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за № 1, на підставі рапорта останнього від 20 серпня 2001 року, що підтверджується даними протокола № 1 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2002 року (а. с. 49, 50).
Наказом командира частини № 139 від 21 липня 2008 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до п. 63 пп. «в» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних сил України (за станом здоров`я), дана обставина не заперечувалась у судовому засідання сторонами по справі (а. с. 13).
При цьому судом установлено, що позивач, як особа, звільнена за станом здоров`я з військової служби у запас, залишився перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , тобто за місцем, де проходив службу.
За даними паспорта ОСОБА_7 , останній з 1 лютого 2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Власником квартири АДРЕСА_2 , є мати позивача ОСОБА_6 , що не заперечувалось у судовому засідання сторонами по справі. У зазначеній квартирі фактично проживають позивач, його мати та родина, а саме: дружина та дві дочки, що також не заперечувалось у судовому засідання сторонами по справі.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 липня 2018 року, відомості про нерухоме майно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відсутні (а. с. 18-21).
Відповідно до даних довідок АТ «Ощадбанк» № 40 та № 41 від 27 вересня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 житлові приватизаційні чеки не використали (а. с. 23, 25).
Згідно даних довідки АТ «Ощадбанк» № 42 від 27 вересня 2018 року, ОСОБА_4 в списках на приватизацію житла відсутня (а. с. 24).
З даних довідки КП Нетішинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» № 298 від 30 липня 2018 року судом установлено, що за ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 26).
Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлено протоколом № 10 від 12 вересня 2010 року, ОСОБА_1 , складом родини чотири особи знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , та виключено з окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані, або відселені із зон забруднення за направленням обласної державної адміністрації (у списку за № 1), на підставі пп. 5 п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP», затверджених Кабінетом міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року № 470, п. 5 ст. 40 Житлового кодексу Української PCP, та пп. 3.15 п. 3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2007 року № 278, у зв`язку із неправомірними діями службових осіб при вирішені питання про взяття на облік (а. с. 12-17).
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року (справа № 679/1674/18), яке залишено в силі Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2019 року визнано недійсним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 18 від 27 вересня 2018 року, про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та виключення із окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані або відселені із зон радіоактивного забруднення за направленням обласної державної адміністрації (у списку за № 1) прапорщика запасу ОСОБА_1 , зі складом родини чотири особи. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити прапорщика запасу  ОСОБА_1 , зі складом родини чотири особи, на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 та включити до окремого списку для позачергового отримання житла громадян, які евакуйовані або відселені із зон радіоактивного забруднення за направленням обласної державної адміністрації (а. с. 27-32).
Задовольняючи позов, суд виходив із встановлених обставин справи, норм законодавства та досліджених у судовому засіданні доказів, з урахуванням вимог ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 3.8, 3.9 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житловий приміщень, вважає, що при вирішенні питання щодо постановлення ОСОБА_1 на квартирний облік, останнім було надано усі необхідні для такого розгляду документи для вирішення спірного питання. 
При цьому суд зауважив, що під час розгляду даної справи не було встановлено обставин, які вказують на вчинення неправомірних дій службовими особами при постановленні позивача на квартирний облік. 
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням – також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖУ Української РСР).
В силу ч. 9 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів, та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення та подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Аналогічні правові норми містить у п.п. 1 п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP », затверджених Постановою Ради міністрів Української PCP від 11 грудня 1984 року № 470 та п.п. 3.15 п. 3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2007 року № 278.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення та скасовуючи рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 не врахував неправомірні дії посадових осіб є необґрунтованими. Доказів зазначених дій осіб відповідач не надав. 
Крім того, справа не містить доказів подання позивачем відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік або вчинення неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік ОСОБА_1 .
Проаналізувавши матеріали справи, з урахуванням вимог ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 3.8, 3.9 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житловий приміщень, суд обґрунтовано вказав на те, що при вирішенні питання щодо постановлення ОСОБА_1 на квартирний облік, останнім було надано усі необхідні для такого розгляду документи та вирішення спірного питання. Не було встановлено також і обставин, які вказують на вчинення неправомірних дій службовими особами при постановленні позивача на квартирний облік.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
Посилання апелянта, що направлення серії ЖТ № 8956 від 11 квітня 2001 року видане Житомирською обласною адміністрацією втратило чиність і позивач не мав права його подавати до житлово-побутової комісії військової частини є необґрунтованим. Зазначене направлення втрачає чинність, коли особа не зареєструється в обласній адміністрації за обраним місцем прозживання протягом трьох місяців з дня отримання направлення. ОСОБА_6 цей термін не пропустила. Тому направлення чинне і позивач мав право його надати до комісії військової частини.
Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що позивач покращив свій житловий стан, зареєструвавшись в квартирі матері. Матеріали справи не містять доказів, що у позивача, чи членів його сім’ї, перебуває у власності житло. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк