ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року		Справа № 260/408/20 пров. № А/857/4596/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Курильця А.Р., Старунського Д.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року (суддя Рейті С.І., м.Ужгород) у справі за її позовом до Мукачівської районного державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - РДА) в якому просила визнати дії відповідача, а саме: звільнення з посади начальника управління освіти, молоді та спорту РДА (далі - Посада) протиправними; 
зобов`язати РДА поновити ОСОБА_1 на Посаді.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач яка із покликанням на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує на те, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, оскільки на момент подання позовної заяви та апеляційної скарги позивач не отримувала жодних грошових виплат в якості вихідної допомоги за вивільнення з посади, з розпорядженням про звільнення офіційно не ознайомлена та не отримувала трудової книжки, а відтак позивач не може вважатися такою, що звільнена, тому це дає підстави стверджувати, що порушення її прав є триваючим і на поточну дату. Таким чином, вважає, що в суду були всі правові та фактичні підстави для поновлення пропущеного строку з поважних причин.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представник позивача у відповіді на відзив заперечує доводи, що у ньому наведені та підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі.
У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах, зокрема 3 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави визнані неповажними, тому позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Як видно зі змісту позову та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 з вересня 2017 року перебувала на Посаді.
Позивач зазначає, що 31.10.2019 їй від відповідача було направлено повідомлення №02-30/732 про вивільнення ОСОБА_1 з Посади. У листі було зазначено, що у зв`язку із скороченням штату, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 р. № 91» від 19.06.2019 №746 було повідомлено про майбутнє звільнення згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), (пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»), яке відбудеться 31.12.2019. Звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу у зв`язку з її відсутністю.
09.12.2019 апелянту було направлено лист №02-30/900 про надання інформації. У ньому вказано, що за результатами виконання завдань державними службовцями, які займають посаду державної служби категорії «Б» за 2019 рік та висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності керівника апарату та керівників структурних підрозділів райдержадміністрації зі статусом юридичної особи публічного права, які займають посади категорії «Б» за 2019 рік, результат оцінювання Посада - ОСОБА_1 оцінено негативно.
Висновок щодо результатів оцінювання затверджений розпорядженням РДА 04.12.2019.
У зв`язку з наведеним, в.о. голови РДА прийнято розпорядження «Про звільнення ОСОБА_1 » від 09.12.2019 №28 (далі - Розпорядження №28).
Про своє звільнення, як вказує позивач у позові вона дізналася 12.12.2019 з веб-сторінки РДА. На момент подання позовної заяви та апеляційної скарги не отримувала копії трудової книжки та належним чином завіреного Розпорядження №28.
З розглядуваним позовом ОСОБА_1 звернулася 10.02.2020 (а.с.9-10).
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам статті 161 КАС, а саме не було подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду та надано строк для усунення виявлених недоліків (а.с.12-14).
11.03.2020 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що позивачу не було видано трудової книжки, вона не володіє інформацією щодо підстав її звільнення, дати звільнення (офіційно наказ про звільнення з мокрою печаткою остання також не отримувала).
Однак судом, в оскаржуваній ухвалі, не було визнано підстави пропущення строку поважними, оскільки даний спір пов`язаний з проходженням позивачкою публічної служби (служби в органах місцевого самоврядування) і на нього поширюються вимоги КАС, щодо спеціального місячного строку звернення до суду та не застосовуються норми частини першої статті 233 КзПП, якою встановлений тримісячний строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору.
Апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що 12.12.2019 з веб-сторінки РДА стало відомо, що її було звільнено 09.12.2019 з Посади у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, що стало підставою для звернення до суду з метою захисту законних прав та інтересів. 
Відповідно до підпунктів 3, 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
За змістом статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).
Вказані положення частини п`ятої статті 122 КАС кореспондують із частиною першою статті 233 КЗпП (в редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом) відповідно до якої, працівник у справах про звільнення може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Із вищенаведеного слідує, що законодавець чітко передбачив можливість особи в місячний строк оскаржити дії та рішення суб`єкта владних повноважень щодо свого звільнення, якщо вона вважає, що таке було здійснено незаконно, водночас зазначений строк обраховується з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Так, позивач-апелянт у позові та апеляційній скарзі вказує, що станом на дату подання апеляційної скарги нею не отримано ні трудової книжки, ні Розпорядження №28.
Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу РДА зазначає, що 09.12.2019 листом №02-30/900 позивачу повідомлено про те, що відповідачем прийнято Розпорядження №28, яким ОСОБА_1 звільнено з Посади та про необхідність отримання нею трудової книжки або надання письмової згоди на її надіслання поштою.
Додатком до вказаного листа долучено належним чином оформлене Розпорядження №28.
Згідно із доданої відповідачем копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідний лист із Розпорядженням №28 отримано позивачем 12.12.2019.
Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що скорочені строки оскарження передбачені частиною п`ятою статті 122 КАС та частиною першою статті 233 КЗпП слугують засобом унеможливлення порушення трудових прав працівників які можуть бути прийняті на посаду звільненої особи та функціональної діяльності органу з якого така особа була звільнена, оскільки вважається, що учасники трудових відносин у даному випадку безпосередньо обізнані з рішеннями, діями чи бездіяльністю роботодавця, крім цього, за законом вони мають право на таку «обізнаність», що також надає їм можливість оперативно звернутися за судовим захистом.
Як зазначено, поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із цим позовом позивач обґрунтовує тим, що станом на час подання позову вона не отримала трудової книжки та відповідного розпорядження про звільнення.
Проте, як уже вказано вище та спростовано наданими відповідачем документами ОСОБА_1 09.12.2019 надіслано належним чином оформлене Розпорядження №28 про її звільнення, а також повідомлено про необхідність отримання нею трудової книжки або надання письмової згоди на надіслання її поштою.
Відповідно до частин першої-другої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
З матеріалів справи видно, що днем, коли позивач дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та відповідно початком перебігу місячного строку є 12.12.2019.
Водночас, з даною позовною заявою позивач звернулася до суду аж 10.02.2020, тобто після закінчення строку, установленого законом.
Щодо тверджень апелянта про те, що порушення її прав та інтересів є триваючим, то слід зазначити, що предметом спору у даній справі є проходженням позивачем публічної служби, а відтак законодавством чітко визначено місячний строк протягом якого особа звертається до суду з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили її звернення до суду в межах встановленого КАС строку. Обставини, на які посилається апелянт, не підтверджені належними та достатніми доказами та спростовуються наданими відповідачем до відзиву документами та поясненнями, що у ньому викладені.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - без змін.                              Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.