ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 квітня 2020 року           справа №200/10137/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (повний текст складено відповідно до ст. 243 КАС України в м. Слов`янськ ) у справі  № 200/10137/19-а (суддя І інстанції - Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                              В С Т А Н О В И В:

                  15 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
          Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було надано рішення від 29.07.2019 № Л/-4485/0-1426/0/37-19 про відмову в затверджені проекту землеустрою у вигляді листа, обґрунтування якого позивач вважає безпідставними та такими що несуть протиправний характер.
          Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі  № 200/10137/1-а у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
          Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
          В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не було взагалі проаналізовано неправомірність чи правомірність дій відповідача щодо прийняття противоправного рішення.
           В письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.
          Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.          
                   Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
          Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги,  і дійшла  наступного висновку.
         Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що оскільки позивачем було подано до відповідача на затвердження проект землеустрою, без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, у позивача були відсутні підстави для затвердження даного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
         З рішенням суду першої інстанції  погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
         Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.
         Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, є органом державної влади, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
        Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.
        19.04.2018 ОСОБА_1 подала клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в якому просила відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; безоплатно у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. До клопотання було, зокрема додане графічне зображення з бажаним місцем розташування земельної ділянки (а.с. 36).
        Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 22.05.2018 № Л-1928/0-1264/0/37-18, позивачу була надано відповідь, з якої вбачається, що витребувана земельна ділянка входить до складу земельного масиву, на який розпорядженнями Володарської районної державної адміністрації від 28.01.2010, 29.01.2010 та 30.01.2010 №№ 55-81 надані до 079;воли l5;а розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок іншим 27 громадянам. Термін дії дозволів не встановлювався (а.с. 37).
           ОСОБА_1 направила на адресу відповідача повідомлення, яке зареєстроване в ГУ Держгеокадастру у Донецькій області 06.07.2018 вх. №Л-3242/1/36-18, згідно з яким зазначила, що у місячний строк з дня реєстрації клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, яке передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, не надало дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Наявність рішень (розпорядження) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності не є підставою для відмови іншій особі, у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 , у місячний строк з дня закінчення зазначеною строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу на підставі ч. 3 п. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, про  що письмово повідомляє Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 38).
         До зазначеного повідомлення було додано договір на розробку проекту землеустрою з ФОП ОСОБА_2 № 12-02/06 від 14.06.2018 (а.с. 12).
        Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.07.2018 №Л-3242/0-1699/0/37-18, позивачу була надана відповідь, з якої вбачається, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0000 га на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства надійшло на розгляд Головного управління, за результатами розгляду клопотання, Головним управлінням була надана відповідь, яка надіслана поштою. Твердження у повідомленні щодо ненадання відповіді про розгляд клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є безпідставним. У зв`язку з чим, правові підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Головного управління, відсутні (а.с. 39-40).
         25.02.2019 ОСОБА_1 подала клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в якому просила з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1.9921 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Зеленоярської сільської ради Пікольського район) Донецької області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 41).
          Листом  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27.03.2019 № Л-953/0-600/0/37-19, позивачу була надано відповідь, з якої вбачається, що Головним управлінням відповідно до прийнятих нормативно-правових актів 20.12.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Головного управління donetska.land.gov.ua інформацію про площу земельних ділянок, які пропонуються передавати громадянам в межах норм безоплатної приватизації на території Донецької області у першому кварталі 2019 року. На сьогоднішній день на зазначену площу Головним управлінням прийняті рішення стосовно надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в межах норм безоплатної приватизації (а.с. 42).
          16.04.2019 ОСОБА_1 подала клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в якому просила з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1.9921 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, на території Зеленоярської сільської ради Пікольського район) Донецької області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 43).
         З листів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 17.05.2019 та від 28.05.2019 «Про розгляд клопотань» вбачається, що з метою виконання покладених на Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повноважень у частині розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності до Нікольської райдержадміністрації зроблено відповідний запит щодо копій розпоряджень "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства". Враховуючи той факт, що на решту земельного масиву діє розпорядження "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" на 7 громадян, надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою не представляється можливим (а.с 44,45).
          Листом  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29.07.2019 № Л/-4485/0-1426/0/37-19 про розгляд проекту землеустрою, позивачу була надана відповідь, з якої вбачається, що на даний час у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відсутня інформація щодо скасування дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок Нікольською районною державною адміністрацією. Повідомлення ОСОБА_1 про розроблення проекту землеустрою без відповідного дозволу органу виконавчої влади відповідно до статті 122 Земельного кодексу України надійшло на розгляд Головного управління 06.07.2018, на що також була надана відповідь, яка була надіслана поштою. У зв`язку з чим правові підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Головного управління відсутні, проект землеустрою повертається. Згідно з пунктом 5 статті 158 Земельного кодексу України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
         Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
       Відповідно до   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
        Частиною 1  ст. 3 Земельного кодексу України   визначено, що земельні відносини регулюються   Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
        Згідно з п. 6 ч. 1  ст. 81 Земельного кодексу України,   громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
          В силу положень абзацу 1 ч. 1  ст. 116 Земельного кодексу України,   громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
         Відповідно до ч. 2   ст. 116 Земельного кодексу України,   набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
         Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 статті 116 Земельного кодексу України).
         Частинами 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України   передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
         Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина сьома   статті 118 Земельного кодексу України).
         Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
          У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:  а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
           Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа. 
           Для порівняння, у частині 9 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.
           У статті 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.
           Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).
           У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління. 
           Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.
           Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.
            Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.
            Лист відповідача від 22.05.2018 № Л-1928/0-1264/0/37-18 у відповідь на клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га за змістом та формою не може вважатись «відмовою» у розумінні частини 7 статті 18 ЗК України.
         Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №509/4156/15-а (постанова від 17.12.2018) відступив від висновку, викладеного в постанові від 31.01.2018 (справа № 814/741/16) та від 14.03.2018 (справа № 804/3703/16), згідно з яким ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою за відсутності мотивованої відмови у його наданні не є для особи перешкодою для виготовлення такого проекту. 
         У справі № 509/4156/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
           Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17).
           Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.
            Відтак, якщо зацікавлена особа замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу у встановлений строк, вона не позбавляється права на оскарження бездіяльності відповідного органу.
            Крім вищезазначеного, у  справі № 509/4156/15-а Верховний Суд дійшов висновку, « що ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення. 
        Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. 
       Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим. 
       За такого правового регулювання Верховний Суд вважає, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження. 
       Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
        Крім того, колегія суддів вважає, що за такого правового підходу, який висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів у постанові від 14 березня 2018 року у справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17), втрачається сенс у першій стадії земельно-правової процедури щодо звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, тобто позбавляє цю дію її юридичного (правового) значення.
        Отже, колегія суддів Судової палати відступає від правового висновку, висловленого у постанові від 14 березня 2018 року у справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17), що рішення суб`єкта владних повноважень на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою не має правового значення і не порушує прав особи та вважає за необхідне сформулювати наступний правовий висновок.
         Частина десята статті 118 ЗК України у взаємозв`язку із положеннями Кодексу адміністративного судочинства і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу. У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.»
          Судом встановлено, що лист відповідача від 22.05.2018 № Л-1928/0-1264/0/37-18 у відповідь на клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га за змістом та формою не може вважатись «відмовою» у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.
          Між тим, бездіяльність відповідача, щодо не прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га ОСОБА_1 не оскаржувалась.
         Судом встановлено, що листом  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29.07.2019 № Л/-4485/0-1426/0/37-19 про розгляд проекту землеустрою, позивачу була надана відповідь, з якої вбачається, що на даний час у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відсутня інформація щодо скасування дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок Нікольською районною державною адміністрацією. Повідомлення ОСОБА_1 про розроблення проекту землеустрою без відповідного дозволу органу виконавчої влади відповідно до статті 122 Земельного кодексу України надійшло на розгляд Головного управління 06.07.2018, на що також була надана відповідь, яка була надіслана поштою. У зв`язку з чим правові підстави для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Головного управління відсутні, проект землеустрою повертається. 
          Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру в області про затвердження проекту або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. 
           Лист  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29.07.2019 № Л/-4485/0-1426/0/37-19 про розгляд проекту землеустрою за змістом та формою не може вважатись рішенням про «відмову» у розумінні частини 9 статті 118 ЗК України.
          При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову.
          Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
          Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

         Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі  № 200/10137/19-а  - залишити без задоволення.  
         Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі  № 200/10137/19-а  - залишити без змін.   
         Повне судове рішення складено 07 квітня  2020 року. 
         Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

                Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін 

                Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                                                 І.В. Сіваченко