Справа № 133/199/20
Провадження № 22-ц/801/1038/2020
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року	Справа № 133/199/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання.
В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У шлюбі в них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , яка являється студентом 3 курсу відділення денної форми навчання Погребищенського медичного коледжу. Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча донька у зв`язку з навчанням потребує додаткових витрат, а тому просить стягнути з нього аліменти до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 і до закінчення навчання, або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави в особі Державної судової адміністрації України , місце знаходження : вул. Липська,18/5,м. Київ, 01601, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП),; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 
В решті позову відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_2 .
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у встановленому законом порядку 16.12.2003. 
Від спільного проживання сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на утриманні позивачки. 
В даний час ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу відділення денної форми навчання Погребищенського медичного коледжу, термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021, що підтверджено довідкою з місця навчання. Вартість всього періоду навчання, складає - 14 580 гривень. 
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За нормами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України (у редакції Закону України від 26 січня 2016 року № 936-VIII, яка була чинною на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, вірно врахував, що відповідач матеріальної допомоги на період навчання доньки не надає, донька знаходиться на утриманні матері, навчається у Погребищенському медичному коледжі на денній формі навчання, стипендію не отримує, вартість навчання складає 14 580 грн.
При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, судом першої інстанції обґрунтовано враховано як стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в нього на утриманні дружини з інвалідністю ІІ групи, а також обов`язок та можливість надання відповідачем такої допомоги повнолітній доньці, що продовжує навчання, у визначеному розмірі, що не є непомірним для відповідача.
В свою чергу доводи апелянта стосовно неспроможності надавати матеріальну допомогу, визначену судом першої інстанції в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, оскільки він хворіє, утримує дружину з інвалідністю ІІ групи та не має можливості надавати будь-яку матеріальну допомогу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції врахував зазначені обставини. 
Колегія суддів бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-129цс15, на який посилається відповідач у справі, однак не може його застосувати, оскільки висновок у вказаній справі стосувався можливості стягнення з батьків додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Суд дійшов висновку, що правила статті 185 СК України у такому разі не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. У той час, як у справі, яка є предметом апеляційного перегляду, передбачені статтею 185 СК України вимоги не заявлялися, а положення статті 199 СК України судом першої інстанції було застосовано правильно. Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.
За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи з приводу порушення місцевим судом норм процесуального права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону і не спростовують вірних висновків суду.
       Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
       Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.
                
Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                                       Т.О. Денишенко