Справа № 303/6281/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,
з участю секретаря Чучки Н.В.,                                                         розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мукачівського міськрайонного центру зайнятості на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2019 року (у складі судді Курах Л.В.) за позовом Мукачівського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, -
ВСТАНОВИВ:
Мукачівський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з цим позовом у вересні 2019 р. 
Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти в розмірі 12766.60 грн., одержаних як допомога по безробіттю обманним шляхом і вирішити питання судових витрат.
Обґрунтував тим, що 15.03.2019 р. ОСОБА_1 було надано статус безробітної особи та виплачено за період із 22.03.2019 р. по 30.05.2019 р. допомогу по безробіттю у сумі 12766.60 грн.
Однак, станом на 15.03.2019 р. ОСОБА_1 відносилася до зайнятого населення, оскільки з 12.03.2019 р. перебувала у цивільно-правових відносинах із окружною виборчою комісією із виборів Президента України територіального округу № 69.
У порушення своїх обов`язків як особи, що шукає роботу, відповідачка не повідомила Мукачівський міськрайонний центр зайнятості про вказану обставину, чим завдала останньому шкоду на суму виплаченої допомоги, а на пропозицію повернути кошти в добровільному порядку не реагує.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.12.2019 р. у позові відмовлено.
Указане судове рішення мотивоване тим, що зайнятість відповідача у дільничній виборчій комісії не є підставою для позбавлення її статусу безробітної і не свідчить про недобросовісність дії із її боку.
У апеляційній скарзі Мукачівський міськрайонний центр зайнятості просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю.
Узагальнені та доречні доводи скарги є аналогічними доводам позовної заяви та зводяться до того, що відповідно до обміну з ПФУ (файл ПФУ R106-F02R-C20190606210504.ZIP від 13.06.2019 р.) щодо періодів зайнятості особи  ОСОБА_1  з 12.03.2019 р. перебувала в цивільно-правових відносинах з окружною виборчою комісією із виборів Президента України територіального виборчого округу № 69, тобто відносилася до зайнятого населення, однак про цей факт позивачу  не повідомила.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Мукачівський міськрайонний центр зайнятості просить розглянути справу за відсутності його представника.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.
Суд першої інстанції установив, що 15.03.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про надання їй статусу безробітної і виплату допомоги по безробіттю. Із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного ознайомлена.
Наказом позивача від 20.03.2019 р. ОСОБА_1 надано такий статус, а наказом від 22.03.2019 р. - призначено допомогу по безробіттю.
Згідно з довідкою Мукачівського міськрайонного центру зайнятості № 1958 від 19.09.2019 р. ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 12766.60 грн. за період із 22.03.2019 р. по 30.05.2019 р.
Відповідно до файлу ПФУ від 13.06.2019 р. ОСОБА_1 із 12.03.2019 р. була прийнята в окружну виборчу комісію з виборів Президента України територіального виборчого округу. Інформації про припинення відносин із комісією, договору про виконання обов`язків члена виборчої комісії і даних про оплату праці в матеріалах справи немає.
З відповіді архівного відділу Мукачівської РДА видно, що фінансова документація ОВК ТВК № 69 за перший тур виборів Президента України не приймалася.
16.08.2019 р. позивач видав наказ № НТ190816 про повернення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у сумі 12766.60 грн. і повідомлення із цього приводу ОСОБА_1 отримала.
Однак, позивачем не доведено, що з його боку було допущено рахункову помилку щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю і не надано доказів у підтвердження факту недобросовісності з боку останньої.
Доводи позивача про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із окружною виборчою комісією є безпідставними через наявність між ними цивільно-правових відносин.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
При цьому неоспореними обставинамиу справі є статус ОСОБА_1 як безробітної із 20.03.2019 р. по 30.05.2019 р., факт отримання нею допомоги по безробіттю у сумі 12766.60 грн. і зайнятість відповідачки у роботі окружної виборчої комісії із 12.03.2019 р.
Оспорюється правомірність отримання ОСОБА_1 указаної допомоги через перебування у цивільно-правових відносинах із ОВК і неповідомлення про цю обставину позивача.
Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його боку було допущено рахункову помилку у виплаті ОСОБА_1 допомоги по безробіттю і не доведено факт недобросовісності з боку останньої. 
У зв`язку з цим відповідний висновок суду першої інстанції є цілком правильним.
Окрім того, відповідно до ч. ч.1, 2, 6, 7 ст. 40 Закону України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 р. (чинного на момент виникнення та існування спірних правовідносин) робота члена виборчої комісії, який виконує свої повноваження у виборчій комісії на платній основі, оплачується у визначеному Кабінетом Міністрів України розмірі та в порядку, визначеному Центральною виборчою комісією, за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів.
Оплата праці члена виборчої комісії, звільненого від виконання виробничих або службових обов`язків за основним місцем роботи, не може бути нижчою від його середньої заробітної плати за основним місцем роботи. Оплата праці члена виборчої комісії, який є пенсіонером або особою, яка тимчасово не працює, не може бути нижчою від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на момент її нарахування.
Праця, пов`язана з організацією підготовки і проведенням виборів Президента України, осіб, визнаних в установленому законом порядку безробітними, у складі окружних, дільничних виборчих комісій чи як спеціалістів, експертів та технічних працівників, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цього Закону, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів соціальної допомоги.
Оплата праці членів виборчої комісії, а також осіб, які залучаються до роботи в комісії, у тому числі в день голосування, дні встановлення підсумків голосування та результатів виборів, не може бути підставою для скасування, обмеження або зменшення їм та членам їх сімей, які проживають разом з ними, будь-яких видів соціальних виплат, пенсій, субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг тощо.
Тобто, зайнятість відповідача у дільничній виборчій комісії не є підставою для позбавлення її статусу безробітної і не свідчить про недобросовісність дій із її боку.
Наведене узгоджується із висновками ВС, викладеними в постанові від 04.02.2019 р. у справі № 532/1191/17 (провадження № 61-10456св18).
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_1 з 12.03.2019 р. перебувала в цивільно-правових відносинах з окружною виборчою комісією із виборів Президента України територіального виборчого округу № 69, тобто відносилася до зайнятого населення, однак про цей факт позивачу не повідомила, не заслуговують на увагу як суперечні вказаним нормам матеріального права.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.
Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Мукачівського міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення.
2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2019 року залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
4.Повне судове рішення складено 10.04.2020 р.

Судді: