Ухвала
 
30 березня 2020 року
м. Київ
справа № 607/16852/15-ц
провадження № 61-21179св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,  Курило В. П.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлобуд-Люкс», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно,
 
за касаційною скаргою адвоката Вароди Павла Борисовича як представника ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2016 року у складі судді Сташків Н. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у складі колегії суддів:  Шевчук Г. М., Міщія О. Я., Бершадської Г. В.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням                               від 15 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
 
Тернопільський апеляційний суд постановою від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилив. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2016 року залишив без змін.
 
У касаційній скарзі, поданій 21 листопада 2019 року до Верховного Суду, адвокат Варода П. Б. як представник Дністрян В. І. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня              2016 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня                  2019 року, і ухвалити рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
 
10 грудня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлобуд-Люкс», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою адвоката Вароди Павла Борисовича як представника ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня             2016 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня                2019 року  призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                Є. В. Коротенко
 
В. П. Курило