Постанова  
Іменем  України
 
14 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 667/6240/15-ц
 
провадження № 61-2078св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжяза касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року у складі судді Прохоренко В. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2015 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до    ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.  
 
Позовна заява мотивована тим, що з 24 грудня 1994 року вона перебувала            з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 березня 2016 року розірвано. За час шлюбу за спільні кошти подружжя придбано таке майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на її ім`я та ім`я ОСОБА_2 , вартістю 554 000 грн; цех № 2 з виготовлення гранітних пам`ятників, розташований за адресою:                    АДРЕСА_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 333 495 грн; двоповерхову будівлю-кафе з офісом за адресою:               АДРЕСА_3 , право власності оформлено                              на ОСОБА_2 , вартістю 1 079 000 грн; самохідне моторне прогулянкове судно моделі «Bayliner capri», ідентифікаційний номер корпусу НОМЕР_1 , з мотором Honda № НОМЕР_2 , потужністю 150 к.с., свідоцтво про право власності від 20 травня 2014 року № НОМЕР_10, видане на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 260 000 грн; земельну ділянку загальною площею 0,5846 га з кадастровим номером 6510136600:03:0080059,                        за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурових виробів, вартістю                                    2 013 406 грн, зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль Nіssan Pathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 825 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль                FAW CA, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 112 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ВАЗ-21213,               2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 87 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ГАЗ-5227,                   1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 37 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ГАЗ-33021,               2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 112 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; три полірувальних станки та каменерізна машина, вартістю 156 000 грн; автомобіль Toyota Land Cruiser 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , вартістю 795 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль Land Rover Rance Rover 4197, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , вартістю                        550 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 04 червня 2018 року та Витягом                   з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України,                     у власності відповідача відсутні такі транспортні засоби: Toyota Land Cruiser, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , Land Rover Range Rover 4197, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , загальною вартістю                               1 345 000 грн.
Ураховуючи викладене, посилаючись на презумпцію рівності часток,                      та вимоги закону щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд поділити майно, що знаходиться у спільній сумісній власності сторін, виділивши їй у власність: житловий будинок, розташований                             за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю                554 000 грн; двоповерхову будівлю-кафе з офісом по АДРЕСА_3 , вартістю 1 079 000 грн; 1/2 частку цеху № 2                              з виготовлення гранітних пам`ятників, розташованого за адресою:                             АДРЕСА_2 , вартістю 333 495 грн; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,5846 га, кадастровий номер 6510136600:03:0080059, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурових виробів, вартістю 1 006 703 грн; один полірувальний станок та каменерізну машину, вартістю 78 000 грн, а всього майна на суму 3 051 198,00 грн.
Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частку цеху № 2                                   з виготовлення гранітних пам`ятників, розташованого за адресою:                          АДРЕСА_2 , вартістю 333 495 грн; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,5846 га, кадастровий номер 6510136600:03:0080059, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурових виробів, вартістю 1 006 703 грн; автомобіль Nіssan Pathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю                          825 000 грн; автомобіль FAW CA, 2007 року випуску, номерний знак                            НОМЕР_4 , вартістю 112 500 грн; автомобіль ВАЗ-21213, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 87 500 грн; автомобіль ГАЗ-5227,                      1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 37 500 грн; автомобіль ГАЗ-33021, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 112 500 грн; два полірувальних станки вартістю 78 000 грн,                        а всього майна на суму 2 593 198,00 грн. 
Також ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію - різницю частки у праві спільної сумісної власності на майно у розмірі 573 500 грн та судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за                   ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 277 000 грн; 1/2 частку двоповерхової будівлі-кафе з офісом по АДРЕСА_3 , вартістю 539 500 грн;              1/2 частку цеху № 2 з виготовлення гранітних пам`ятників, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 333 495 грн; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,5846 га, з кадастровим номером 6510136600:03:0080059, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурних виробів, вартістю 1 006 703 грн; 1/2 частку автомобіля Nіssan Pathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 412 500 грн; 1/2 частку автомобіля JAW CA 1041K26L2R5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 56 250 грн; 1/2 частку автомобіля ВАЗ-21213, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 43 750 грн; 1/2 частку автомобіля ГАЗ-5227, 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 18 750 грн; 1/2 частку автомобіля               ГАЗ-33021, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю                       56 250 грн; 1/2 частку самохідного моторного прогулянкового судна Bayliner Capri UA-3403-KV, 1990 року випуску, з мотором Honda зав. № НОМЕР_2 , потужністю 150 к.с., вартістю 130 000 грн. 
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за                          ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 277 000 грн; 1/2 частку двоповерхової будівлі-кафе з офісом по АДРЕСА_3 , вартістю                            539 500 грн; 1/2 частку цеху № 2 з виготовлення гранітних пам`ятників, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю                                333 495 грн; 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,5846 га,                з кадастровим номером 6510136600:03:0080059, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурних виробів, вартістю 1 006 703 грн; 1/2 частку автомобіля Nіssan Pathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 412 500 грн; 1/2 частку автомобіля JAW CA 1041K26L2R5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю                      56 250 грн; 1/2 частку автомобіля ВАЗ-21213, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 43 750 грн; 1/2 частку автомобіля ГАЗ-5227,                 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 18 750 грн;                      1/2 частку автомобіля ГАЗ-33021 2003 року випуску, номерний знак                    НОМЕР_7 , вартістю 56 250 грн; 1/2 частку самохідного моторного прогулянкового судна Bayliner Capri UA-3403-KV, 1990 року випуску,                             з мотором Honda зав. № НОМЕР_2 , потужністю 150 к.с., вартістю 130 000 грн.
Залишено майно у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 672 500 грн в якості різниці частки у праві спільної сумісної власності на майно.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі                          10 000 грн та судового збору в розмірі 3 575,44 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно набуто подружжям за спільні кошти за час шлюбу, тому відповідно до статті 60 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а згідно                 з частиною першою статті 70 СК України частки сторін у цьому майні                        є рівними. При цьому суд врахував, що сторони не вчинили дій, передбачених частинами четвертою, п`ятою статті 71 СК України,                             а неподільні речі не можуть бути реально поділенні між ними відповідно до їх часток, визначив ідеальні частки у спільному майні подружжя без його реального поділу та залишив майно в їх спільній частковій власності.
 
Додатковим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області               від 21 грудня 2018 року доповненорішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Узадоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині поділу придбаного майна в період шлюбу, а саме: три полірувальних станка, каменерізну машину, вартістю 78 000 грн, відмовлено.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року змінено в частині вартості майна, виділеного у власність  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , змінивши його вартість:                 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою:    АДРЕСА_1 , з 277 000 грн на 193 723 грн;                        1/2 частки двоповерхової будівлі-кафе з офісом, що розташована                            по АДРЕСА_3 , з 539 500 грн на 1 241 623,50 грн; 1/2 частки цеху № 2 з виготовлення гранітних пам`ятників, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з 333 495 грн на 703 423,50 грн;              1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,5846 га, з кадастровим номером 6510136600:03:0080059, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу із виготовлення гранітних та мармурних виробів, з 1 006 703 грн на 258 243,50 грн; 1/2 частки автомобіля NіssanPathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , з 412 500 грн на 101 962 грн; 1/2 частки автомобіля FAW CA1041K26L2R5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , з 56 250 грн на 24 740 грн;              1/2 частки автомобіля ГАЗ-5227 1988 року випуску, номерний знак                        НОМЕР_6 , з 18750 грн на 10 466 грн; 1/2 частки автомобіля ГАЗ-33021, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , з 56250 грн на 20 548 грн;               1/2 частки самохідного моторного прогулянкового судна BaylinerCapri               UA-3403-KV,1990 року випуску, з мотором Hondaзав. № НОМЕР_2 , потужністю 150 к.с., з 130 000 грн на 44 500 грн. 
Урешті рішення суду залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції щодо порядку поділу майна подружжя ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни або скасування немає. 
Разом з тим, висновки комплексної експертизи, якими визначено вартість майна подружжя на момент його поділу, є належним і допустим доказом та спростовують висновки суду першої інстанції в частині вартості майна, тому рішення суду підлягає зміні в цій частині.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У січні 2019 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Херсонського апеляційного суду в частині вартості майна: 1/2 частки автомобіля NіssanPathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 101 962 грн; 1/2 частки двоповерхової будівлі-кафе з офісом, що розташована по АДРЕСА_3 , вартістю 1 241 623,50 грн, залишивши в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.
Змінити рішення Херсонського міського суду Херсонської області та постанову Херсонського апеляційного суду в частині порядку поділу майна: автомобіля NіssanPathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 825 000 грн; автомобіля FAW CA1041K26L2R5, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 49 480,65 грн; автомобіля ВАЗ-21213, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 87 500 грн; автомобіля ГАЗ-5227, 1988 року випуску, номерний знак  НОМЕР_6 , вартістю 20 932,80 грн; автомобіля ГАЗ-33021, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 41 096,25 грн; самохідне моторне прогулянкове судно Bayliner Capri UA-3403-KV, 1990 року побудови з мотором Honda               зав. № НОМЕР_2 , потужністю 150 к. с., вартістю 89 000,00 грн, залишивши його в особистій власності ОСОБА_2 . 
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 556 504 грн за 1/2 частку вищезазначених транспортних засобів.
В іншій частині судові рішення залишити без змін.   
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                 № 667/6240/15-ц з Херсонського міського суду Херсонської області.
Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу.
 
У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували положення статті 69 СК України та розділили майно у такий спосіб, який фактично в подальшому унеможливлює для позивача здійснення права,              як власника цього майна, не вирішив спір по суті.
Поділ майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
При цьому при розподілі транспортних засобів суд приймає рішення на користь того з подружжя, на кого зареєстрований автомобіль, хто їм керує і здійснює технічне обслуговування, оскільки спільне володіння транспортним засобом неможливо.
Крім того, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому, і таким чином припинити, як спільну власність, так і сам спір, як існуючий так і такий, що ймовірно виникне                  у майбутньому між подружжям. 
Також суд апеляційної інстанції при оцінці висновків експертів комплексної судової будівельно-оціночної, авто-товарознавчої експертизи                                    від 15 листопада 2019 року в частині вартості майна, маючи в якості доказів кілька звітів про незалежну оцінку майна, не аргументував чому він взяв до уваги саме ту оцінку, в якій вартість майна є найбільшою та відхилив інші докази.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та постанова апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Аналогічна норма була передбачена у частині першій статті 3 ЦПК України 2004 року.
 
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
 
У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно,                           за винятком виключеного з цивільного обороту. 
 
Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
 
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
 
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що            є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
 
Судами установлено, що 24 грудня 1994 року між ОСОБА_1                   та  ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (а. с. 4, т. 1). 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18березня                   2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року, шлюб між ОСОБА_1                               та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 205-206, т. 1).
За час шлюбу за спільні кошти подружжя придбано таке майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вартістю 554 000 грн; цех № 2                з виготовлення гранітних пам`ятників, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , вартістю            333 495 грн; двоповерхову будівлю-кафе з офісом за адресою: АДРЕСА_3 , право власності оформлено                                                  на ОСОБА_2 , вартістю 1 079 000 грн; самохідне моторне прогулянкове судно моделі «Bayliner capri», ідентифікаційний номер корпусу НОМЕР_1 , з мотором Honda № НОМЕР_2 , потужністю 150 к.с., свідоцтво про право власності від 20 травня 2014 року № НОМЕР_10, видане на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 260 000 грн; земельну ділянку загальною площею 0,5846 га з кадастровим номером 6510136600:03:0080059,                        за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - під виробничу базу з виготовлення гранітних та мармурових виробів, вартістю                                    2 013 406 грн, зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль Nіssan Pathfinder, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 825 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль                FAW CA, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 112 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ВАЗ-21213,               2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 87 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ГАЗ-5227,                   1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 37 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль ГАЗ-33021,               2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , вартістю 112 500 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; три полірувальних станки та каменерізна машина, вартістю 156 000 грн; автомобіль Toyota Land Cruiser 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , вартістю 795 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль Land Rover Rance Rover 4197, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , вартістю                        550 000 грн, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .
 
Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.
 
Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
 
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17.
 
Разом з тим аналіз статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними у період шлюбу. 
Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
 
Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.
 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня                  2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
 
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що спірне майно є об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки придбані за час шлюбу  ОСОБА_1 та                        ОСОБА_2 , а презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя останнім не спростована.
 
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше                               не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
 
Частинами четвертою, п`ятою статті 71 СК України визначено, що у випадку присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно визначено обов`язкову згоду одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду.
 
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
 
У зв`язку з цим спірне майно підлягає поділу між колишнім подружжям                    у рівних ідеальних частках (без реального поділу), залишаючись у їхній спільній частковій власності, оскільки сторони не вчинили дій, передбачених законом щодо припинення права власності одного з подружжя ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, що відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
 
У пунктах 22, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України                      від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
 
Згідно з довідкою Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 04 червня 2018 року у власності  ОСОБА_2 відсутні такі транспортні засоби: автомобіль ToyotaLand Cruiser, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , та автомобіль LandRover RanceRover 4197, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 (а. с. 186-188, 262-263, т. 1).
При цьому судами установлено, що ОСОБА_2 розпорядився зазначеними автомобілями без згоди ОСОБА_1 .  
 
Ураховуючи викладене, судом на користь ОСОБА_1 стягнута грошова компенсація за об`єкти, які відсутні в наявності на момент вирішення спору.
 
Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей  89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам, врахувавши проведені під час розгляду справи в апеляційному порядку експертні дослідження та висновки експертів комплексної судової будівельно-оціночної, оціночно-земельної, автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи від 15 листопада 2019 року, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову                   ОСОБА_1 . 
 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає, що висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
 
Доводи касаційної скарги про те, що при розподілі транспортних засобів суд приймає рішення на користь того з подружжя, на кого зареєстрований автомобіль, хто їм керує і здійснює технічне обслуговування та щодо присудження частини об`єктів майна кожному з подружжя й припинення спільної сумісної власності є безпідставними, оскільки спірні об`єкти є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, проте сторони не дали згоди на припинення їх права власності на певні об`єкти з виплатою грошової компенсації та не виконали умови, встановлені нормами закону при припиненні права власності співвласника.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року у незміненій частиніта постанову Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року залишити без змін.  
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                     її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько 
Р. А. Лідовець