ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 р.	Справа № 623/1052/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (головуючий І інстанції Винниченко В.П., м. Ізюм, Харківська область) від 09.01.2020 року по справі № 623/1052/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Ізюмської міської ради Харківської області
треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області
про зміну способу та порядку виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі № 623/1052/16-а (в порядку ст. 378 КАС України),

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області із заявою, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а, стягнути заборгованість бюджету боржника Ізюмської міської ради Харківської області в розмірі 200506,32 грн., що є заробітною платою за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з розпорядника бюджетних коштів - виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (ЄДРПОУ 04058806).
Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.01.2020 року по справі № 623/1052/16-а в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а відмовлено.
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою змінити спосіб і порядок виконання  Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідач, Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про те, що при вирішення питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі покладається на розсуд суду.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування своїх  доводів представник відповідача послався на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 05.05.2018 р. у справі № 537/2235/16-ц.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників позивача і відповідача у судовому засіданні, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції дійшов до висновку, що саме суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення та за заявою стягувача чи виконавця встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання, а не змінити рішення суду по суті, замінивши відповідача (боржника) у справі після набрання рішенням суду законної сили.
Але зазначаючи вищенаведені підстави відмови, суд першої інстанції не встановив та відповідно не зазначив в оскаржуваній ухвалі який саме суд компетентний вирішувати питання зміни способу виконання рішення суду та в чому полягає та чи наявна та або відсутня зміна рішення по суті внаслідок задоволення заяви позивача.
Таким чином, суд взагалі не встановив обставин справи, що мають значення для вирішення зави позивача, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті. Апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені. Апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, а також спори за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та спори, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.
Спірні правовідносини у цій справі до відносяться до категорії справ, які підсудні апеляційному адміністративному суду, як суду першої інстанції, оскільки стосуються відносин у сфері прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Наведене свідчить про те, що у цих правовідносинах судом, який розглядав справу як суд першої інстанції є Ізюмський міськрайонний суд Харківської області, а тому, незалежно від того, який суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду повинен розглядати саме Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.
Що стосується суті поданої позивачем заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича № 352 від 20 травня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради". Позовні вимоги в частині скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 243 від 11 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 244 від 11 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 245 від 11 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 264 від 18 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 274 від 21 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 298 від 28 квітня 2016 року "Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування"; розпорядження Ізюмського міського голови № 291 від 26 квітня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради" залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області вартості лікування в розмірі 21 003 грн. 33 коп. - закрито. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.   
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а скасовано в частині відмови в задоволенні позову, щодо: скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16 травня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради"; скасування розпорядження Ізюмського міського голови № 368 від 25 травня 2016 року "Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради"; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області; стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу.
В цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено: скасовано розпорядження Ізюмського міського голови № 333 від 16.05.2016 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради"; скасовано розпорядження Ізюмського міського голови № 368 від 25.05.2016 р. "Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради"; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області; стягнуто з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200506,32 грн.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018р. по справі № 623/1052/16-а скасовано в частині закриття провадження по справі щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області вартість лікування, обстеження, ліків та інших процедур та в частині залишення позову без розгляду. В цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018р. по справі № 623/1052/16-а залишено без змін.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 623/1052/16-а, що рішення суду у цій справі не виконується в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200506,32 грн., а тому існують підстави для зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
В межах спірних правовідносин судом встановлено, що обставинами, які заявник вважає такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим зазначено наступне.
Так, заявник вказав, що 08.08.2019 р. він отримав виконавчий лист про стягнення з боржника: Ізюмської міської ради, заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200506.32 грн., а 20.08.2019 р. він надав до ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області заяву, згідно якої просив: відповідно до ст. ст. 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а виданим Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200506,32 грн.
Разом з тим, 22.08.2019 р. головний державний виконавець Баргесян А.О. направив ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, згідно якого він повідомив, що боржник за виконавчим документом є органом державної влади та фінансується з державного бюджету. Таким чином, виконавчий документ підлягає виконанню органами Казначейської служби України у відповідності з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. 
У зв`язку з цим та з метою забезпечення виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а ОСОБА_1 неодноразово звертався до Ізюмського УДКСУ Харківської області (органу, що здійснює казначейське обслуговування Ізюмської міської ради) із заявами та додатками , згідно яких просив прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 р.
Аналогічну заяву від 30.08.2019 р. з додатками ОСОБА_1 направив до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, згідно якої просив прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 р. 
Згідно повідомлень Ізюмського управління Державної казначейської служби зазначено, що Ізюмська міська рада Харківської області (юридична адреса: 64309, Харківської області, м. Ізюм, пл. Центральна, 1 (код ЄДРПОУ 26201641) за зазначеним кодом ЄДРПОУ на обліку в Ізюмському УДКСУ Харківської області не перебуває. Направлений заявником пакет документів був повернутий йому без виконання.
Проте, позивач обмежився цими відомостями щодо наявності рахунків лише в зазначеному казначействі.
Також заявник вказав, що з метою забезпечення виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а ОСОБА_1 направив низку заяв до Ізюмського міського голови Марченка В.В. (заява від 10.06.2019 р., заява від 01.07.2019 р., заява від 01.07.2019 р., секретарю Ізюмської міської ради Єрдаларяну А.Г. (заява від 10.06.2019 р., заява від 01.07.2019 р.), начальнику юридичного відділу апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради Гнатенку А.В. (заява від 01.07.2019 р.), згідно яких ОСОБА_1 вимагав виконати постанову в частині стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 200506,32 грн.
Станом на 17.12.2019 р. постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а не виконано.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
В силу положень ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Колегія суддів зазначає, що розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.
Судовим розглядом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а, зокрема, задоволено вимогу позивача про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу. Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області був відповідачем у справі № 623/1052/16-а, але вимога про заробітної плати за час вимушеного прогулу була заявлена саме до Ізюмської міської ради Харківської області і саме в такий спосіб ця вимога була задоволена судом апеляційної інстанції.
Колегія суддів зазначає, що положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначена система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів і посадових осіб місцевого самоврядування.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону (ч. 1 ст. 16 Закону).
Ізюмська міська рада Харківської області та її виконавчий комітет є окремими юридичними особами і діють самостійно в межах своїх повноважень.
Враховуючи те, що Ізюмська міська рада Харківської області є юридичної особою та в силу приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваження, зокрема, і щодо прийняття на пленарних засіданнях відповідних рішень, що стосуються виділення коштів з відповідного місцевого бюджету, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення коштів з виконавчого комітету ради, оскільки задоволення заяви у такий спосіб фактично призведе до заміни боржника у зобов`язанні.
Наведені апелянтом доводи не свідчать про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення у справі № 623/1052/16-а відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.01.2020 року по справі № 623/1052/16-а - задовольнити частково.
Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.01.2020 року по справі № 623/1052/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 зміну способу та порядку виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 р. по справі № 623/1052/16-а - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  10.03.2020 року