Ухвала
 
21 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/14404/17-ц
провадження № 61-36752св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
заявник –  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Міністерство оборони України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 йовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня        2017 року у складі судді Вовка Є. І. та постанову Апеляційного суду міста Києва         від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви і рішень судів
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, заінтересована особа – Міністерство оборони України.
 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що Постановою Кабінету Міністрів України                  від 25 грудня 2013 року № 975 йому передбачена грошова допомога як інваліду війни ІІ групи. У грудні 2015 року він подав до військового комісаріату необхідні документи для отримання такої грошової допомоги. За розглядом його документів, відповідно до протоколу № 36, затвердженого Міністром оборони України 20 травня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання, оскільки відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яка передбачена пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Зазначену комісією довідку можна отримати лише за місцем лікування після отримання поранення чи з військової частини, у якій він проходив службу, але військової частини в/ч п/п НОМЕР_1 та медсанбату в/ч п/п НОМЕР_2 вже не існує, оскільки після виведення військ з Демократичної Республіка Афганістан, всі військові частини реорганізовані чи розформовані. Письмовий запит до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації результатів не дав, оскільки відповідно до листа від 19 жовтня 2016 року № ОГ/102241 з Федерального державного казенного закладу «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» та листа від 21 листопада 2016 року № 6/3/0-469 із Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (Філії військовомедичних документів) м. Санкт-Петербург надійшли відповіді про відсутність чи часткову відсутність архівних матеріалів військової частини п/п НОМЕР_2 та військової частини п/п НОМЕР_1 та відомостей в архівах про нього не значиться. Відомостей про його поранення у Міністерстві оборони України також немає. Така ситуація унеможливила отримати довідку, яка підтверджує факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойової задачі під час проходження служби у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній Республіці Афганістан. 
 
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1 просив встановити факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойового завдання під час проходження служби у військовій частині п/п НОМЕР_1 у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній Республіці Афганістан. 
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право із суб`єктом владних повноважень, а тому розгляд справи підвідомчий судам адміністративної юрисдикції.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що підставою позову є право заявника на компенсацію, яка виплачується державою (Міністерство оборони України) у зв`язку із отриманням інвалідності при проходженні (чи після) служби у Збройних Силах. Тобто вбачається адміністративний спір, стороною якого є суб`єкт владних повноважень.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У червні 2018 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. Вказує на те, що подані        ОСОБА_3 документи розглянуті Міністерством оборони України та повернуті на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю повного переліку необхідних документів, а саме за відсутності довідки про причину та обставини поранення, про що і зазначено у Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 20 травня 2016 року № 36. Витяг з протоколу не містить висновків комісії про відмову в праві ОСОБА_4 на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином, між заявником та суб`єктом владних повноважень – Міністерством оборони України не виникло спору про право заявника на отримання одноразової грошової допомоги, а лише зобов`язання виконати вимоги, визначені Постановою Кабінету Міністрів України       від 25 грудня 2013 року № 975 для отримання одноразової грошової допомоги. 
 
У листопаді 2018 року Міністерство оборони України подало відзив на касаційну скаргу.
 
Відповідно до частини четвертої статті 395 ЦК України до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Частиною четвертою статті 183 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. 
 
До відзиву Міністерством оборони України не додано докази надсилання його копій іншим учасникам справи. У зв`язку з цим Верховний Суд залишає цей відзив без розгляду. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Верховного Суду Карпенко С. О. від 27 червня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
13 листопада 2018 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду           від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», вирішено здійснити перерозподіл справ, у яких касаційні скарги подані до Верховного Суду у 2017–2018 роках.
 
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, заінтересована особа – Міністерство оборони України, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 йовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва           від 11 квітня 2018 року призначити до судового розгляду на 03 червня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     В. В. Яремко