ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2020 р.           Справа№ 911/2437/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Смірнової Л.Г. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп"
на рішення господарського суду Київської області від 25.11.2019 р. (повний текст складено 28.11.2019 р.)
у справі № 911/2437/19 (суддя - Шевчук Н.Г.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп"
про стягнення 111 623,88 грн.,-
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" про стягнення 111 623,88 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати отриманого згідно   договору № 1І038644 від 03.08.2018 р. товару.
Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2019 р. у справі № 911/2437/19 позовні вимоги задоволенні повністю: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна" 111 623,88 грн. заборгованості та 1   921,00 грн. судового збору.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про   прострочення відповідачем оплати за отриманий ним за договором поставки № 1І038644 від 03.08.2018 р. товар, а відтак і правомірність вимог щодо стягнення заборгованості.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що ним на підставі пункту 7.10 договору поставки було призупинено виконання зобов`язання щодо оплати отриманого товару, у зв`язку з ненаданням постачальником належно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 договору. Також скаржник стверджував про відсутність у нього підстав для оплати товару продавцю, оскільки у відповідності до пункту 7.9 договору отриманий покупцем товар не був реалізований, проте такі доводи відповідача судом першої інстанції не були враховані. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2020 р. у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Гаврилюк О.М., відкрито апеляційне провадження та призначено справу на 19.02.2020 р.
У судовому засіданні 19.02.2020 р. представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідач не взяв участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду, неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.08.2018 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна" (постачальник) укладено договір № 1І038644 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленнями покупця, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором, за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.
Відповідно до пункту 3.1 договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам у строк, зазначений у замовленні.
Перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця (пункт 5.1 договору).
Пунктами 7.1, 7.8, 7.9 договору передбачено, що покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яких була здійснена поставка товару. Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 30 днів після реалізації товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. з кожного магазину.
Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022 р., проте 10.08.2018 р. між сторонами підписано протокол розбіжностей до договору № 1І038644 від 03.08.2018 р., тож моментом укладення договору є 10.08.2018 р.
На виконання умов договору позивачем з листопада 2018 року по червень 2019 року поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 205   675,07 грн., що підтверджується видатковими накладними № 729 від 15.11.2018 р. на суму 63   705,60 грн.,  № 793 від 06.12.2018 р. на суму 1   020,10 грн., № 823 від 13.12.2018 р. на суму 1   549,30 грн., № 855 від 20.12.2018 р. на суму 784,22 грн., № 94 від 31.01.2019 р. на суму 12   575,81 грн., № 116 від 07.02.2019 р. на суму 8   041,82 грн., № 145 від 14.02.2019 р. на суму 2   292,05 грн. (з урахуванням акту від 14.02.2018 р.), № 173 від 22.02.2019 р. на суму 13   050,29 грн., № 199 від 28.02.2019 р. на суму 1   728,00 грн., № 228 від 07.03.2019 р. на суму 1   152,00 грн., № 253 від 14.03.2019 р. на суму 2   298,02 грн., № 273 від 21.03.2019 р. на суму 4   062,10 грн., № 301 від 28.03.2019 р. на суму 6   924,17 грн., № 320 від 04.04.2019 р. на суму 4   956,12 грн., № 343 від 11.04.2019 р. на суму 2   076,05 грн., № 366 від 18.04.2019 р. на суму 5   448,10 грн., № 388 від 25.04.2019 р. на суму 1   464,05 грн. (з урахуванням акту від 25.04.2019 р.), № 449 від 16.05.2019 р. на суму 36   876,67 грн., № 471 від 23.05.2019 р. на суму 5   502,10 грн., № 502 від 30.05.2019 р. на суму 6   714,14 грн., № 532 від 06.06.2019 р. на суму 9   816,12 грн., № 555 від 13.06.2019 р. на суму 6   084,07 грн., № 583 від 20.06.2019 р. на суму 7   554,17 грн. Також були складені податкові накладні на суму 205   675,07 грн.
31.03.2019 р. сторонами складено акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар на дату звірки становить 76   106,00 грн.
Покупець вартість поставленого товару оплатив частково, на суму 94   051,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 101322372 від 06.03.2019 р. на суму 14   000,00 грн., № 101339451 від 15.05.2019 р. на суму 38   000,00 грн. та проведеним взаємозаліком зустрічних однорідних вимог за актами наданих послуг на загальну суму 42   051,19 грн.
16.08.2019 р. постачальник звернувся до покупця з вимогами щодо оплати 111   623,88 грн. заборгованості за поставлений товар.
Проте, за твердженнями постачальника, покупцем заборгованість у добровільному порядку не була сплачена, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Приписами статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору.
Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
За умовами статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Згідно до статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до   ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки постачальником поставлено покупцю товар згідно з його потребами і за узгодженою між сторонами ціною, що підтверджується видатковими накладними, які оформлені відповідно до положень чинного законодавства і містять відомості про господарську операцію.
Тож, прийнявши товар без зауважень і не висловивши письмових вимог щодо передачі супровідних документів на товар, якщо такі були відсутні у момент його передачі, відповідач не вправі посилатися на те, що він не міг виконати своє зустрічне зобов`язання з оплати. 
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідач не звертався до позивача з вимогою надати документи, передбачені пунктом 3.6 договору, чи відмовився від договору у зв`язку з їх ненаданням або повернення на цій підставі товару. Крім того, покупець не подав доказів, що отриманий товар ним не реалізований і готовий до повернення постачальнику про що останній повідомлений, тож доводи апелянта про відсутність у нього обов`язку з оплати товару є неспроможними.  
Враховуючи наведене, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення 111 623,88 грн. основного боргу, що відповідачем документально не заперечено під час розгляду справи.
Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доводи апелянта правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуваний судовий акт слід залишити без змін. 
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-
П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" на рішення господарського суду Київської області від 25.11.2019 р. у справі № 911/2437/19  залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Київської області від 25.11.2019 р. у справі № 911/2437/19  залишити без змін. 
Матеріали справи № 911/2437/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 04.03.2020 р.  

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                Л.Г. Смірнова