Єдиний унікальний номер 226/3710/19
Номер провадження 33/804/150/20 

ПОСТАНОВА                                                                                                                                                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
             30 березня 2020 року                             м. Бахмут 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130  КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, ОСОБА_1 29 листопада 2019 року о 04 годині керував автомобілем ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку № 37 на м-ні «Молодіжний» в м. Мирнограді Донецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від продуття технічного засобу алкотестер «Драгер» на місці, а також проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді першої інстанції,  провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп`яніння та йому не було роз`яснено його права. Також вказує, що він не керував автомобілем. Суддя безпідставно розглянув справу у його відсутність.
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.
Перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №061410 від 29.11.2019 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пояснив, що випив 1,5л пива, після чого керував автомобілем,  від проходження у встановленому закону порядку огляду на стан сп`яніння відмовляється в зв`язку з тим, що не має на це часу.
Апеляційна інстанція не бере до уваги як безпідставні доводи апеляції щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчать про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку  проведення. 
Відтак, дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, оскільки вона передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і  у закладі охорони здоров`я.
Перед складанням протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зазначене підтверджується  підписами ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях до протоколу.
Факт керування транспортним засобом підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 , який зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а також поясненнями ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі. 
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про слухання справи за його відсутністю, апеляційний суд зазначає, що вони не заслуговують на увагу. 
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
З матеріалів справи вбачається, що про кожне судове засідання ОСОБА_1 та його захисник  повідомлялись належним чином, проте кожного разу від них надходили заяви про відкладення розгляду справи, що суддя першої інстанції обгрунтовано визнав як спробу уникнути  відповідальності.
Доводи ОСОБА_1 щодо незаконності відеофіксації правопорушення на мобільний телефон не є слушними, оскільки застосування поліцейськими мобільного телефону для фіксації адміністративного правопорушення не суперечить чинному законодавству.   
Таким чином, переконливих  доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
Підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови судді відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити  без задоволення.
Постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя