Ухвала
 
15 квітня 2020 року                                                                                            
м. Київ
 
справа № 237/2571/17
провадження № 61-5740ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області 
від 06 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 21 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба безпеки України, про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду 
від 21 лютого 2020 року, позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на користь  ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.
24 березня 2020 року засобами поштового зв`язку представник держави Україна в особі Кабінету Міністрів України - Циря С . М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу у справі № 237/2571/17 на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, повний текст якої складено 28 лютого 2020 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
В касаційній скарзі посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявникпросивоскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом», норм Кодексу цивільного захисту України, норм права про застосування при розгляді справ практики Європейського суду з прав людини, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував вказані норми права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, заявник вважає, що в оскаржуваних судових рішеннях не застосована практика ЄСПЛ, яка має суттєве значення для розгляду справи, натомість застосована практика ЄСПЛ, обставини у яких мають істотну відмінність від обставин справи № 237/2571/17.
Заявник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій частини четвертої статті 58 ЦПК України в частині визначення представника держави у справі та обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, посилається на порушення судами частини першої статті 78 ЦПК України, за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Разом з касаційною скаргою подано клопотання про зупинення виконання рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 березня 
2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, яке мотивоване тим, що виконання рішення суду першої інстанції передбачає виплату значних коштів (500 000 грн) з Державного бюджету на користь фізичної особи, що у разі повороту виконання може значно ускладнити повернення вказаних коштів та призведе до нецільового використання бюджетних коштів.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
З урахуванням категорії справи, предмету спору, доводів, наведених відповідачем в обґрунтування клопотання про зупинення виконання рішення суду, з метою забезпечення балансу прав та законних інтересів сторін колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинити виконання оскаржуваного рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 237/2571/17.
Витребувати із Мар`їнського районного суду Донецької області матеріали цивільної справи № 237/2571/17.
Ухвалу надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, а також учасникам справи із копіями касаційної скарги та доданих до неї документів.
Зупинити виконання рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06 березня 2019 року в справі № 237/2571/17 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу у строк до 15 травня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта