Постанова                                                          
Іменем України                                 
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-7/10
провадження № 61-26344св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», мале приватне підприємство «Берізка», Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області                 від 27 лютого 2018 року у складі судді Здрилюк О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Нововолинським міським судом Волинської області від 11 серпня 2010 року у  справі № 2-7/10 від 29 квітня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , малого приватного підприємства «Берізка» на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» 692 687 грн 67 коп. боргу за договором кредиту № 11104249000 від 22 грудня 2006 року шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 351005, код                    ЄДРПОУ 09807750, у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням ОСОБА_1 кредитної заборгованості. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволено частково.
Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року скасовано.
Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Волинської області із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Заява обґрунтована тим, що апеляційний суд, скасовуючи судове рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні його заяви про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, всупереч закону стягнув з нього судові витрати за подання апеляційної скарги Нововолинським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, оскільки він є інвалідом ІІ групи.
Також вказує, що апеляційним судом не встановлено обставин виконання договірних зобов'язань сторонами у відповідності до частини першої                   статті 545 ЦК України.
Короткий зміст судового рішення 
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», мале приватне підприємство «Берізка», Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не віднесені нормами ЦПК України до нововиявлених, оскільки передбачені законом лише як підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду,               ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду на новий розгляд.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року № 1075/0/226-20 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня  2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права. Вказує, що в порушення положень частини тринадцятої статті 33 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалась суддею одноособово або у складі колегії суддів.
Разом із тим, апеляційний суд ухвалив судове рішення про відмову у відкритті провадження за його заявою одноособово, тобто в порушення частини восьмої статті 34 ЦПК України.
Крім того, посилається на невідповідність оскаржуваної ним ухвали апеляційного суду положенням статті 263 ЦПК України.
Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Нововолинським міським судом Волинської області від 11 серпня 2010 року у  справі № 2-7/10 від 29 квітня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , малого приватного підприємства «Берізка» на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» 692 687 грн 67 коп. боргу за договором кредиту № 11104249000 від 22 грудня 2006 року шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750, у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням                ОСОБА_1 кредитної заборгованості. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволено частково.
Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року скасовано.
Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Волинської області із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року за нововиявленими обставинами.
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1  здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
 
Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд. 
 
Отже, за змістом частини першої статті 425 ЦПК Українизаява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьоїстатті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
 
Відповідно до положень статті 427 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді або колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Протягом п'яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуючи положення                 статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно положень абзацу 3 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд.
 
З системного аналізу зазначених норм вбачається, що суд, отримавши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, може або відкрити провадження за нововиявленими обставинами, або залишити заяву без руху, або повернути. 
 
Відповідно до частин другої та третьої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
 
У порушення вищенаведених положень закону апеляційний суд у складі судді-доповідача, встановивши відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, відмовив заявнику у відкритті провадження у справі за його заявою, хоча згідно з положеннями статей 427, 429 ЦПК України таких процесуальних повноважень не мав.
 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
 
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви №29458/04 та № 29465/04).
 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд у складі судді-доповідача, відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Апеляційного суду Волинської області                     від 10 січня 2018 року за нововиявленими обставинами, не може вважатися «судом, встановлений законом» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Таким чином, апеляційний суд допустив порушення порядку вирішення вказаного процесуального питання та вийшов за межі своїх повноважень, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції (частина четверта статті 406 ЦПК України).
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович