Ухвала
Іменем України 
 
15 червня 2020 р.
м. Київ
 
Справа №552/7485/17
Провадження № 51-1526 км 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного їй майна; за ч.  2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8  років із конфіскацією всього майна, що є у її власності.
 
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року вищезазначений вирок місцевого суду змінено. 
Кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України доповнено кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.  309 КК України».
Виключено із обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину повторно.
Визнано недопустимими доказами протоколи про наслідки негласних слідчих розшукових дій – аудію-відео контролю особи від 06 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 05 жовтня 2017 року та 06 жовтня 2017 року, відеозаписи оперативних закупок від 05 вересня 2017 року, 09 вересня 2017 року, 20 вересня 2017 року та 27  вересня 2017 року та виключено із мотивувальної частини вироку посилання на них як на докази винуватості.
Пом`якшено призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України до 6  років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 317 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме: за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців із конфіскацією всього належного йому майна.
Пом`якшено призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України до 6  років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 317 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, а саме: за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців із конфіскацією всього належного їй майна.
 
Зараховано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України
 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2020 року вказана скарга була залишена без руху та вказано на порушення вимог закону при її подачі.
 
В порядку ч. 4 ст. 429 КПК України захисник усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
 
Керуючись ч. 1 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21  листопада 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                               ОСОБА_3