Ухвала
 
31 березня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 465/6874/17
провадження № 61-18485ск19
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гулейкова Ігоря Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного суду м. Львова про визнання дій, бездіяльності протиправними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в електронній формі на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у зазначеній вище справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано заявнику подати касаційну скаргу в письмовій формі до 25 листопада2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року вищезазначену касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відвід судді Гулейкова І. Ю. в електронній формі. Заява мотивована тим, що в ухвалі Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року міститься описка, а саме у першому абзаці описової частини ухвали суддя встановив, що ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, проте така подана на електронну адресу Верховного Суду в електронній формі. 
 
Дослідивши доводи заяви та матеріали касаційного провадження, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гулейкова І. Ю. без розгляду з наступних підстав.
 
Відповідно до положень статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, зокрема: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі; суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення; суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції; суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції; суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі; суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
 
Положеннями статті 40 ЦПК визначено порядок вирішення заявлених відводів (самовідводів), зокрема, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.
 
Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими  резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».
 
Наведе свідчить про те, що інститут відводу судді запроваджений для забезпечення безстороннього розгляду справи.
 
При цьому, у розумінні положень статті 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено до закінчення розгляду справи по суті та винесення остаточного судового рішення за його результатами.
 
Таким чином, вирішення питання про відвід судді після повернення касаційної скарги цим суддею у порядку частини другої статті 393 ЦПК України не передбачене чинним законодавством.
 
При цьому, заявник не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з касаційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.
 
Крім того, подана в електронній формі заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам частини другої статті 183 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
 
Згідно з частиною восьмою статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи, його представника.
 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
 
Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.
 
Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
 
Відповідно до положень частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
 
Виходячи з того, що заява ОСОБА_1 надійшла на електронну адресу Верховного Суду в електронній формі без накладеного електронного цифрового підпису, то така підлягає поверненню без розгляду.
 
У той же час, як убачається зі змісту ухвали Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року під час виготовлення цієї ухвали була допущена описка в абзаці першому описової частини, а саме: зазначено « ОСОБА_1 направила 17 жовтня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу засобами поштового зв`язку» замість правильного « ОСОБА_1 направила 17 жовтня 2019 року касаційну скаргу на електронну пошту Верховного Суду».
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи в ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
З огляду на викладене, допущена в ухвалі Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року описка підлягає виправленню з ініціативи суду.
 
Керуючись статтями 36, 37, 40, 43, 183, 269 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1   про відвід судді Гулейкова Ігоря Юрійовича залишити без розгляду.
 
Виправити в ухвалі Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року описку та вважати написаним у першому абзаці описової частини ухвали: « ОСОБА_1 направила 17 жовтня 2019 року касаційну скаргу на електронну пошту Верховного Суду» замість: «ОСОБА_1 направила 17 жовтня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу засобами поштового зв`язку».
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя:	І. Ю. Гулейков