ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12894/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,
при секретарі           - Казюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" до Міністерства оборони України, третя особа - Акціонерне товариство "Міжнародний інвестиційний банк", про визнання протиправною бездіяльності, визнанням протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2019 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства оборони України, третя особа - Акціонерне товариства "Міжнародний інвестиційний банк", в якому просив суд: 
- визнати протиправними бездіяльність та рішення тендерного комітету Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання тендерного комітету Міністерства оборони України від 19 травня 2020 року № 75/173/8 про відхилення цінової пропозиції Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" щодо закупівлі за оголошенням № UA-2020 року-04-13-00453З-b, лот 4, стосовно результатів переговорів за переговорною процедурою закупівлі для потреб оборони спідньої білизни (18310000-5) та кальсони демісезонні, вид 2 та вид 3)- 4 лоти та неповернення ПрАТ "Тф "Роза" забезпечення цінової пропозиції;
- скасувати рішення тендерного комітету Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання тендерного комітету Міністерства оборони України від 19 травня 2020 року № 75/173/8 про відхилення цінової пропозиції Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" щодо закупівлі за оголошенням № UA-2020 року-04-13-004533-b, лот 4, стосовно результатів переговорів за переговорною процедурою закупівлі для потреб оборони спідньої білизни (18310000-5) та кальсони демісезонні, вид 2 та вид 3)- 4 лоти та неповернення ПрАТ "Тф "РОЗА" забезпечення цінової пропозиції
- зобов`язати Міністерство оборони України відкликати Вимогу № 286/2/3889 від 29 травня 2020 року до Акціонерного товариства "Міжнародним інвестиційних банк". 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» трьохденного строку оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони та відсутності поважних причин для його поновлення.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач звернувся за захистом своїх прав вчасно, а саме - 05 червня 2020 року при поданні заяви про забезпечення позову. Підкреслює, що вважає порушеними свої права та законні інтереси саме у зв`язку із поданням відповідачем вимоги про стягнення за банківською гарантією.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2020 року на засіданні тендерного комітету Міністерства оборони України щодо розгляду тендерних пропозицій учасників відбору на закупівлі для потреб оборони спідньої білизни (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2 та вид 3) - 4 лоти було вирішено "робочій групі тендерного комітету Міністерства оборони України провести о (об) 11:30, 15 травня 2020 року переговори з Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" за лотами 3 та 4 щодо закупівлі для потреб оборони спідньої білизни (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2 та вид 3) -4 лоти".
Напередодні призначеного засідання 14 травня 2020 року о 17:54 на веб-порталі prozorro.gov.ua була опублікована інформація, згідно з якою: "протягом одного чи двох днів під час виносу нового функціоналу в продуктів була обмежена можливість Постачальникам в переговорній процедурі закупівлі для потреб оборони завантажувати виправлені документи протягом 24 годин. Йдеться про можливість, передбачену частиною 4 статті 6 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони.
Не зважаючи на вказану обставину 15 травня 2020 року об 11:30 відбулися призначені переговори між позивачем та Тендерним комітетом Міністерства оборони України. За результатами переговорів Товариству були надані зауваження щодо оформлення документів та запропоновано усунути недоліки у документах протягом наступних 24 годин з моменту ознайомлення учасника з такими недоліками під час проведення переговорів. При цьому, відповідно до вимог законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, позивач міг виконати вимоги відповідача і подати уточнення нові документи лише через інформаційно-телекомунікаційну систему "PROZORRO", яка фактично не працювала більше 4 днів.
Разом з тим, 19 травня 2020 року відповідачем було прийнято рішення про відхилення цінової пропозиції ПрАТ "ТФ "РОЗА" за лотом 3 та 4 та неповернення забезпечення цінової пропозиції ПрАТ "ТФ "РОЗА". 
Крім того, 29 травня 2020 року відповідачем направлено до AT "Міжнародний інвестиційний банк" вимогу № 286/2/3889 від 29 травня 2020 року про перерахування коштів у сумі 172 180,20 грн на користь Міністерства оборони України за банківською гарантією № 1.20-GT.109-4 від 06 травня 2020 року.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду із позовом в поряду статті 282 Кодексу адміністративного судочинства України і, в силу положень частини 5 статті 270 Кодексу не може бути поновлений.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 282 КАС України позовна заява щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю, може бути подана протягом трьох днів з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 270 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості обчислення процесуальних строків в окремих категоріях адміністративних справ. 
Згідно частини 1 цієї статті Кодексу на обчислення строків, встановлених статтями 273 - 277, 280 - 283 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.
Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом у даній категорії справ встановлено спеціальний трьохденний строк.
Відповідно до положень статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями і годинами (частина друга статті). Останнім днем строку, який має закінчитися з настанням певної події, є день, що передує дню вказаної події (частина третя статті). Днем бездіяльності є останній день встановленого законом строку, в який мало бути вчинено дію або прийнято рішення (частина четверта статті).
Частиною п`ятою статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.
Як було встановлено раніше, предметом оскарження у даній справі є бездіяльність Міністерства оборони України, яка, за твердженням позивача полягає у тому, що відповідач "не зважив на відсутність технічної можливості завантажувати додаткову інформацію та документи, пов`язаної із збоями в роботі системи "PROZORRO", не зробив перерву, не переніс засідання, не вчинив жодних дій, направлений на поновлення рівних можливостей всіх учасників переговорів" та зобов`язання Міністерства оборони України відкликати Вимогу № 286/2/3889 від 29 травня 2020 року до Акціонерного товариства "Міжнародним інвестиційних банк"
Як було вірно зазначено судом першої інстанції, зважаючи на дату засідання тендерного комітету Міністерства оборони України - 19 травня 2020 року, за правилами частини четвертої статті 270, днем оскаржуваної бездіяльності є саме 19 травня 2020 року.
Отже, при обрахуванні строку звернення позивача до суду з позовом про оскарження бездіяльності Міністерства оборони України, суд має виходити саме з 19 травня 2020 року, як і при обрахуванні строку на оскарження рішення тендерного комітету Міністерства оборони України від 19 травня 2020 року.
Щодо доводів апелянта про дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогою про зобов`язання Міністерства оборони України відкликати Вимогу № 286/2/3889 від 29 травня 2020 року до Акціонерного товариства "Міжнародним інвестиційних банк" колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно частини 2 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями, що, в свою чергу вказує на відсутність підстав для врахування при обчисленні строку звернення до суду святкових і вихідних днів.
При цьому, як зазначено в апеляційній скарзі, про оскаржувану вимогу від 29 травня 2020 року позивач дізнався з повідомлення АТ "Міжнародним інвестиційних банк" 03 червня 2020 року.
У контексті наведеного, колегія суддів наголошує, що відповідно до частини 3 статті 282 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю, може бути подана протягом трьох днів з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
І як вже наголошувалось судом, визначений частиною першою статті 282 Кодексу адміністративного судочинства України строк згідно частини другої статті 270 цього ж Кодексу, обчислюється саме календарними днями, а не робочими.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року  визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Відтак, перебіг строку для звернення до суду з адміністративним позовом щодо зобов`язання Міністерства оборони України відкликати Вимогу № 286/2/3889 від 29 травня 2020 року розпочався для позивача 03 травня 2020 року і, відповідно, завершився 06 травня 2020 року.
Разом з тим, зазначена вимога є похідною від заявленої позивачем вимоги щодо скасування рішення тендерного комітету Міністерства оборони України від 19 травня 2020 року, оформленого протоколом № 75/173/8. 
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що перебіг строку для звернення до суду з адміністративним позовом в порядку статті 282 Кодексу адміністративного судочинства України щодо скасування рішення тендерного комітету Міністерства оборони України від 19 травня 2020 року розпочався для ПрАт «Трикотажна фабрика «Роза» 19 травня 2020 року і, відповідно, завершився 21 травня 2020 року.
Натомість позов, зданий позивачем на пошту 09 червня 2020 року та надійшов до суду 11 червня 2020 року.
При цьому, згідно частини 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України, саме 11 червня 2020 року є днем подання позову, тобто таке звернення відбулося після встановленого процесуальним законодавством трьохденного строку на подання позовної заяви в порядку статті 282 КАС України.
Поряд з викладеним суд апеляційної інстанції зауважує, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Крім іншого, у постанові від 14 червня 2018 року (справа № 800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).
Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду із позовом в поряду статті 282 Кодексу адміністративного судочинства України і, в силу положень частини п`ятої статті 270 Кодексу такий строк не може бути поновлений.
Доводи позивача про його звернення до суду 05 червня 2020 року із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає помилковими, оскільки таке звернення відбулось вже після спливу строку, встановленого частиною першою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Крім того, у силу приписів ч. 6 ст. 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Таким чином, зважаючи на зазначену вище норму процесуального законодавства та на специфіку спірних правовідносин і визначення законодавцем спеціального порядку розгляду таких спорів, звернення ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» до суду із заявою про забезпечення позову не може вважатися належним способом захисту порушених прав та інтересів та впливати на перебіг встановлених процесуальним законодавством строків для оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.
Надаючи оцінку доводам суду першої інстанції щодо можливості врахування інших обставин, які можуть вплинути на висновок суду про наявність причин вважати строк звернення позивача до суду з цим позовом дотриманим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року № 255) з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року р. до 22 червня 2020 року р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
У силу приписів частини 5 статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених ст.ст.273-277, 280-283, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.
Разом з тим, Законом № 540-IX від 30.03.2020 року було доповнено Розділ VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".
При цьому, в переліку статей, визначених пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, на які розповсюджується його дія в частині продовження процесуальних строків на період дії карантину, відсутня стаття 282 Кодексу адміністративного судочинства України, а зважаючи встановлення законодавцем спеціальних строків без можливості їх поновлення для розгляду адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", посилання в наведеному пункті на розповсюдження цих правил і на "інші процесуальні строки" не може бути застосовано до правил статті 282 Кодексу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що строк на подання адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" не може бути поновлено.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для продовження процесуальних строків на підставі пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2020 року - без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                           А.Ю. Коротких
                                                                                                              
                                                                                                              І.В. Федотов