ПОСТАНОВА
Іменем України

04 червня 2020 року 
Київ
справа №808/51/16
адміністративне провадження №К/9901/41427/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову  Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 (суддя   Матяш О.В.) та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 ( головучий суддя Божко Л.А.,  судді:    Круговий О.О.,   Лукманова О.М.) у справі  № 808/51/16 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Невіс» до  Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Невіс» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просив  визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області: форми "В4" №0000532200 від 10.08.2015 про зменшення товариству з обмеженою відповідальністю "НЕВІС" на 8244 (вісім тисяч двісті сорок чотири) гривні розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість; форми "Р" №0000812201 від 16.11.2015 про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "НЕВІС" суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на 466589 гривень та 116647 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що податковий кредит позивачем було сформовано за реально здійсненими господарськими операціями з контрагентами та на підставі належним чином оформлених первинних документів, натомість висновки контролюючого органу про відсутність реальних правових наслідків за господарськими операціями є безпідставними та не підтверджені належними доказами.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6.07.2017, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач мав право на формування податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій (від контрагента отримано товар, використано такий у власній господарській діяльності) натомість висновки контролюючого органу щодо відсутності реальних правових наслідків за такими операціями ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.
У доводах касаційної скарги контролюючий орган вказує на порушення, які, на його думку, було допущено позивачем, та висновки, які зазначені в акті перевірки, вказує, що судами безпідставно не взято до уваги його посилання на відсутність реального характеру укладеного позивачем договору з контрагентом ТОВ «Елітспорт». Зазначає, що надані первинні документи, які за твердженням позивача підтверджують факт вчинення господарських операцій,  не оформлені належним чином, при цьому неточності в оформленні первинних документів є такими, що ставлять під сумнів фактичне виконання відображених у них господарських операцій, тому такі первинні документи не є належною підставою для формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість.
У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, обґрунтованими, винесеними з суворим дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання процесуальних норм, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Токмацькою об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області (далі - ОДПІ) було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Невіс" з питань повноти та своєчасності сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.03.2015 й дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Елітспорт" за період з 01.01.2015 по 30.04.2015, результати якої викладено в акті перевірки №282/22/25223540 від 31.07.2015 .
За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, зокрема, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, ст. 138, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ, тим самим занижено цей податок з 01.01.2015 по 30.04.2015 на 474833,17 гривень. Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин за період з 01.01.2015 по 30.04.2015, їх вид, обсяг, якість та розрахунки.
На підставі акту №282/22/25223540 від 31.07.2015 ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення форми "В4" №0000532200 від 10.08.2015 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 8244 гривень, форми "Р" №0000542200 від 10.08.2015 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 585297 гривень (в тому числі основний платіж - 466589 гривень, штрафні санкції - 118708 гривень).
За результатом адміністративного оскарження рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області залишено без змін податкове повідомлення-рішення №0000532200 від 10.08.2015, а податкове повідомлення-рішення №0000542200 від 10.08.2015 скасоване в частині 2061 гривні застосованих штрафних санкцій, у зв`язку з чим ОДПІ прийнято нове податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0000812201 від 16.11.2015, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 466589 гривень за основним платежем й 116647 гривень - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) .
Як передбачено частиною 1  статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.
Згідно пункту  44.1  статті  44 ПК України  (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно ж з підпунктом  14.1.181  пункту  14.1  статті  14 ПК України  податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту  198.1  статті  198 ПК України  право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт а).
Пункт  198.3  статті  198 ПК України  встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом  193.1  статті  193  цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до пункту  198.2  статті  198 ПК України  датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту  198.6  статті  198 ПК України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог  статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом  201.11  статті  201  цього  Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього  Кодексу.
За визначенням  статті 1 Закону №996-XIV  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої  статті 9 Закону №996-XIV  підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як визначено підпунктом  14.1.36  пункту  14.1  статті  14 ПК України  господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до  статті 1 Закону №996-XIV  господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
У справі, яка розглядається, судами встановлено, що  між позивачем та ТОВ «Елітспорт» укладено договір поставки нафтопродуктів №1 від 26.01.2015, відповідно до умов якого постачальник (ТОВ «Елітспорт») зобов`язується передати (поставити) у власність покупцю (ТОВ «Невіс») нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору. Кількість товару визначається рахунками на кожну партію товару. Поставка товару може здійснюватися як постачальником, так і покупцем по попередній домовленості, транспортні витрати за рахунок постачальника включаються в ціну товару. 
На підтвердження здійснення перевезення до матеріалів справи надано рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, банківські виписки, акти прийому-передачі нафтопродуктів .
Згідно акту перевірки, станом на 30.04.2015, за ТОВ «Невіс» рахується кредиторська заборгованість у розмірі 409166 гривень, а згідно з актом звірки розрахунків, станом на 01.11.2016, сальдо по взаємовідносинам з ТОВ «Елітспорт» складає 1,8 гривень.
Перевезення товару за вказаним договором здійснювалося ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на замовлення ТОВ «Невіс», згідно з укладеними договорами перевезення вантажу транспортним засобом №2/260115 та №1/260115 від 26.01.2015. 
Додатково до матеріалів справи надано й судами досліджено ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, видану ОСОБА_1 ; лист Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про підтвердження видачі ОСОБА_2 ліцензії на право провадження господарської діяльності з надання послуг з внутрішніх перевезень небезпечних вантажів; договір оренди автомобіля від 12.01.2015, а саме: бензовозу МАЗ 5048, д.н.з. НОМЕР_1 , причеп НОМЕР_2 . 
Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що господарські операції між позивачем та вказаним контрагентом документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність    таких операцій, визначали б відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, або ж неузгодженність їх з вимогами  Закону №996-XIV, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували не те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог  ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції на момент розгляду справи) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента ТОВ «Елітспорт» трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення відповідних видів господарської діяльності, обумовлених укладеним договором з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів,  які б  свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними. 
Суди обґрунтовано не взяли до уваги і посилання контролюючого органу на відсутність відміток в копіях сертифікатів відповідності про перехід права власності на зазначену в них продукцію (її партії) від одного постачальника до іншого по ланцюгу руху продукції від виробника, оскільки, по - перше, сертифікат відповідності чи якості придбаного товару не може бути самостійною підставою для висновку щодо безтоварності господарських операцій, оскільки такий документ не є документом на підставі якого формуються показники податкової та бухгалтерської звітності, по - друге, актами законодавства не передбачено проставляння в сертифікаті або декларації відповідності будь-яких відміток про перехід права власності на зазначену в них продукцію (її партії) від одного постачальника до іншого по ланцюгу руху продукції від виробника.
Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з контрагентами, за якими Товариством було сформовано податковий кредит, надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.
Таким чином висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень - рішень, що прийняте контролюючим органом з підстав відсутності реальних правових наслідків за господарськими операціями з контрагентом ТОВ «Елітспорт» є правильними та обґрунтованими.
Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частин 1 та 4  статті 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з частиною 1  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених  статтею 341 цього Кодексу  межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій й задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями  341,  343,  349,  350,  355,  359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення.
Постанову  Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017  у справі  № 808/51/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду