УХВАЛА  
09 червня 2020 року
м. Київ
справа №403/402/19
провадження № 61-7139ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Приватного сільськогосподарського підприємства «Седнівське» про визнання права на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Приватного сільськогосподарського підприємства «Седнівське» про визнання права на земельну частку (пай).
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно архівної довідки від 12 квітня 2019 року у документах архівного фонду КСП імені Карла Маркса Устинівського району у протоколах засідань правління за 1995 рік рішення правління КСП від 23 січня 1995 року рекомендовано загальним зборам уповноважених членів колгоспу прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу.
Рішенням загальних зборів членів колгоспу затверджено рішення правління колгоспу від 23 січня 1995 року про прийняття ОСОБА_1 у члени колгоспу.
Позивач зазначив, що у протоколах засідання правління та протоколах загальних зборів членів КСП ім. Карла Маркса Устинівського району за 1995-1997 роки відомостей про виключення ОСОБА_1 , з членів КСП не має.
В довідках від 08 травня 2019 року, 21 травня 2019 року зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю колишнього колективного підприємства ім.. Карла Маркса зареєстрований 18.10.1996, відповідно датою паювання земель є 18.10.1996.
ОСОБА_1 зазначила, що не була включена до списку членів колишнього сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса Седнівської сільської ради та їй не видавався сертифікат на земельну ділянку.
ОСОБА_1 зазначила, що про паювання земель, 18 жовтня 1996 року та про те, що вона не була включена до списку членів колишнього сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса Седнівської сільської ради, дізналася в травні 2019, відповідно строк звернення до суду з позовом не пропустила.
ОСОБА_1 вважає, що набула право на земельну частку (пай), площею 10,69 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.
Просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 10,69 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивачем не надано рішення зборів уповноважених членів КСП імені Карла Маркса про прийняття її у члени КСП на час розпаювання земель колективної власності КСП імені Маркса, а отже правові підстави для визнання за нею права на земельну частку (пай) в судовому порядку відсутні. Крім того, ОСОБА_1 позов про визнання права на земельну частку (пай) подано до суду 02 серпня 2019 року, будь-яких належних доказів  про перешкоди для звернення з позовом до суду на протязі з 18 жовтня 1996 року по 18 жовтня 1999 року, не надано та не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності. А отже, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення  Устинівського  районного  суду  Кіровоградської  області  від  10 грудня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що відмовляючи у позові у зв`язку з пропуском строку суд першої інстанції також зазначив підставу для відмови у задоволені позову - недоведеність позивачем позовних вимог, що не відповідає дійсним обставинам справи та нормам діючого законодавства, оскільки виходячи із висновків суду першої інстанції були підстави відмовити у задоволенні позову по суті позовних вимог.
Кропивницький апеляційний суд, встановивши, що позивач мала право на земельну частку (пай), але строк звернення з позовом до суду за захистом порушеного права позивач пропустила майже на 20 років без поважних причин, дійшов висновку про відмову в позові.
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову. 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу  залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2020 року заявник надала платіжний документ про сплату судову збору. 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі скаржник зазначає підставу касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини 2 статті 389 ЦПК (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).
Скаржник вважає за необхідне відступити від правових висновків Верховного Суду, висловлених в постанові від 11 лютого 2019 року справа № 321/296/17, провадження № 61-28072св18, в постанові від 26 листопада 2018 року справа № 395/1324/16-ц, провадження № 61-29106св18.
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтями  389, 394, 395 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Устинівського районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 403/402/19 за позовом ОСОБА_1 до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Приватного сільськогосподарського підприємства «Седнівське» про визнання права на земельну частку (пай).
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                     Є. В. Петров
 
                                                                                                                               С. Ю. Мартєв
 
            В. М. Сімоненко