ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 травня 2020 року           справа №805/4068/18-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Геращенка І.В.
при секретарі судового засідання Кобець О.А.,
за участю сторін по справі: 
позивач: Томашков О.О.
відповідач: Єгоров О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної податкової служби на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя – Христофоров А.В.) від 10 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 19 вересня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі №805/4068/18-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Ресурс» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0002362200 від 18.05.2018 року (форма «Р») щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 335 117 415 грн. та № 0001054708 від 21.02.2018 року (форма «П») щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 10 016 700 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № 0002362200 від 18.05.2018 року (форма «Р») щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 335 117 415 грн. та № 0001054708 від 21.02.2018 року (форма «П») щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму            10 016 700 грн.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.5, 8, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затв. наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за № 860/4153, з урахуванням положень пп.14.1.13, 14.1.202, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, ст.1, 4, 9 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.1.2 ст.1, п.2.1 п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстр. в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп1.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст135 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, в результаті чого занижено податок на прибуток.       Відповідачем спростовується факт постачання металобрухту на адресу позивача від ТОВ «АГРО-РОСТ-КОМПАНІЯ», ТОВ «АСАМІР» ЛТД, ТОВ «ВІ ЕНД ВІ КО ЛТД», ТОВ «ВЛАЛЕКТА», ТОВ «СХІД-МЕТАЛ 2005», ТОВ «КОМПАНІЯ «СХІДУКРСТІЛ», ТОВ «ВТОРМЕТ КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ВТОРМЕТ-ЕКСПОРТ», ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ», ТОВ «КБК і К», ТОВ «КОРАС МЕТ», ТОВ «ЛІПРОМ», ТОВ «ПРОГРЕС-МЕТ», ТОВ «УКРЛОМГРУП», ТОВ «УКР-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ФЕРРОГРУП» та робиться висновок про його отримання позивачем від невстановлених осіб як безоплатно отриманий та, відповідно, формується сума порушень як вартість таких ТМЦ, яка повинна бути врахована у складі доходів від будь-якої діяльності позивача. Відповідач вважає, що позивачем оприбутковано металобрухт невідомого походження, з не підтвердженою якістю, а обрив ланцюга постачання вказує на порушення підприємствами податкового законодавства, та відповідно взаємовідносини між контрагентами по ланцюгу постачання є такими, що здійснені не у правовому полі.  Крім того, судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки наданим відповідачем документам, а саме листам державних органів, якими повідомлялось про відсутність актів обстеження спеціалізованих металургійних переробних підприємств. Відповідач також вважає безпідставним включення до складу судових витрат, витрати понесені позивачем за своїм бажанням та на свій власний розсуд замовляючи висновок судово-економічної експертизи. Крім того, судом першої інстанції неправомірно стягнуто з відповідача витрати на проведення судово-економічної експертизи. Відповідач зазначив, що оцінку правомірності спірного податкового повідомлення-рішення суд може надати без висновку експерта. 
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності визначення об`єкту оподаткування податком на прибуток по взаємовідносинам з постачальниками, перелік яких наведений у додатку 1 до акту перевірки за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року, за результатами якої складений акт № 92/28-10-47-11/24819472 від 17.10.2017 року яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за період, що перевірявся, на загальну суму 573 915 608 грн., в т.ч. по періодам:- за 2-4 квартали 2016 року на суму 450 260 987 грн.;- за 1 квартал 2017 року на суму 123 654 621 грн. (Т. 1 а.с. 27-250, Т. 2 а.с.1-250, Т. 3 а.с. 1-250, Т. 4 а.с. 1-250, Т. 5 а.с. 1-66).
Не погодившись з викладеними у акті перевірки фактами та висновками фіскального органу, позивач, відповідно до п.п. 86.7. ст. 86 ПК України, звернувся до податкового органу з відповідними запереченнями за вих. № 2274/2 від 24.10.2017 року. (Т. 5 а.с. 68-73).
Позивачем 06.11.2017 року отримано копію наказу відповідача № 2467 від 03.11.2017 року про проведення позапланової документальної виїзної перевірки з питань, що стали предметом заперечень підприємства, а саме: правильності визначення об`єкту оподаткування податком на прибуток по взаємовідносинам з постачальниками, перелік яких наведено в додатку № 1 до наказу, за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року. (Т.5 а.с. 74, 75).
За результатами проведеної позапланової документальної виїзної перевірки складено акт від 08.02.2018р. № 11/28-10-47-11/24819472 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2018р., а саме:
- № 0001044708 форми «Р»  щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями - 573 922 705 грн.;- за штрафними (фінансовими) санкціями - 286 961 352,50 грн.;
-№ 0001054708 форми «П» щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією № 9139224636 від 08.08.2016 р. сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток - 7 583 459 грн.; за декларацією № 9212564515 від 09.11.2016 р. сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток - 2 433 241 грн. ( т. 8 а.с. 23,24,25,26).
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті без достатніх на те правових підстав, позивачем було подано скаргу до Держаної фіскальної служби України               вих. №541/2 від 07.03.2018 року (Т. 8 а.с. 27-36).
За результатами проведеної перевірки був складений акт перевірки від 27.04.2018р.                   № 43/28-10-47-08/24819472, відповідно до висновків якого встановлені порушення позивачем вимог: п.5, 8, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затв. наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстр.в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за            № 860/4153, з урахуванням положень пп.14.1.13, 14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, ст.1, 4, 9 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстр. в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 573 922 705 грн., у тому числі по періодах: за півріччя 2016 року - на 136 831 353 грн., за 3 квартали 2016 року - на 265 152 446 грн., за 2016 рік - на 450 268 085 грн., за І квартал 2017 року - на 123 654 620 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за: півріччя 2016 року - на 7 583 459 грн., 3 квартали 2016 року - на 2 433 241 грн..
Тобто, за результатами повторної перевірки (оформлені актом від 27.04.2018р.                  №43/28-10-47-08/24819472) встановлені актом від 08.02.2018р. №11/28-10-47-11/24819472 порушення та сума нарахувань не змінилась.
Не погодившись з викладеними в акті перевірки фактами та висновками фіскального органу, позивач, відповідно до п.п. 86.7. ст. 86 ПК України, звернувся до Офісу великих платників податків ДФС з відповідними запереченнями за вих. № 1128/2 від 04.05.2018 року.
Згідно із рішенням ДФС України від 11.05.2018 року №16130/6/99-99-11-01-02-25 (вх. до ЗУ Офісу ВПП ДФС від 16.05.2018р. №2520/8), яке прийняте за результатами розгляду скарги ТОВ «Метінвест-Ресурс» (вх. ДФС №31381/6 від 13.03.2018), Державною фіскальною службою України скасовано ППР Офісу ВПП ДФС від 21.02.2018р. №0001044708, №0001054708 в частині не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «МАСТЕР ГРУП» (32515829), ТОВ «УКР МЕТ» (32757375), ТОВ «СПЕЦ ІНВЕСТ» (38725800), ТОВ «ЕЛІТМЕТ» (39252154), ТОВ «ЛОМТРЕЙД» (40669163), ТОВ «ВКФ «МІСТРАЛЬ» (40444653), ТОВ «ПК «ЕВЕРЕСТ» (37771017), ТОВ «РОЯЛ СТІЛ» (38574586), ТОВ «БАЛКЕР» (32508612), ТОВ «ВКФ «МЕГА-МЕТ» (32862111) та у відповідній частині штрафні санкції, в іншій частині зазначені ППР залишено без змін, а скаргу - задоволено частково.
Позивачем 23.05.2018 р. від Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС отримано відповідь на заперечення (за вих. № 1128/2 від 04.05.2018 року) від 18.05.2018 року №21040/10/28-10-47-08, в якій зазначалось, що з врахуванням рішення ДФС України від 11.05.2108 року № 16130/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, висновки актів перевірок проведених на підставі пп.78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України слід читати в наступній редакції: Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Метінвест-Ресурс» вимог: п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 268 093 932 грн., у тому числі по періодах: за півріччя 2016 року - на 55 944 357 грн., за 3 квартали 2016 року - на 124 777 492 грн., за 2016 рік - на 216 253 449 грн., за 1 квартал 2017 року - на 51 840 483 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за: півріччя 2016 року - на 7 583 459 грн., 3 квартали 2016 року - на 2 433 241 грн..
23.05.2018 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішення (Форми «Р») №0002362200 від 18.05.2018 р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств - за податковими зобов`язаннями - 268 093 932 грн.; - за штрафними (фінансовими) санкціями - 67 023 483 грн.
Таким чином, за результатами адміністративного оскарження ДФС України суму нарахувань за основними зобов`язаннями з 573 922 705 грн. знизило до 268 093 932 грн., штрафні санкції з 50% до 25%. 
Спірним питанням у цій справі є правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № 0002362200 від 18.05.2018 року (форма «Р») щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та № 0001054708 від 21.02.2018 року (форма «П») щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, на підставі порушень зазначених в актах перевірки від 27.04.2018 року № 43/28-10-47-08/24819472 та від 08.02.2018 року №11/28-10-47-11/24819472 за результатами дослідження господарських операцій з контрагентами позивача: ТОВ «АГРО-РОСТ-КОМПАНІЯ», ТОВ «АСАМІР» ЛТД, ТОВ «ВІ ЕНД ВІ КО ЛТД», ТОВ «ВЛАЛЕКТА», ТОВ «СХІД-МЕТАЛ 2005», ТОВ «КОМПАНІЯ «СХІДУКРСТІЛ», ТОВ «ВТОРМЕТ КОНСАЛТІНГ», ТОВ «ВТОРМЕТ-ЕКСПОРТ», ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ», ТОВ «КБК і К», ТОВ «КОРАС МЕТ», ТОВ «ЛІПРОМ», ТОВ «ПРОГРЕС-МЕТ», ТОВ «УКРЛОМГРУП», ТОВ «УКР-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ФЕРРОГРУП».
Відповідачем спростовується факт постачання металобрухту на адресу позивача від вищезазначених контрагентів та робиться висновок про його отримання позивачем від невстановлених осіб як безоплатно отриманий та, відповідно, формується сума порушень як вартість таких ТМЦ, яка повинна бути врахована у складі доходів від будь-якої діяльності позивача.
Відповідач вважає, що оформлення операцій з придбання металобрухту у наведених контрагентів свідчить про здійснення діяльності, спрямованої на введення в обіг товару невідомого походження та про відсутність розумної економічної причини (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Перевіркою оформлених первинних документів не доведено факт отримання металобрухту від перелічених контрагентів та не обґрунтовано позицію щодо правомірності ведення бухгалтерського обліку на підставі первинних документів, які складені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996- ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.
Наведенні обставини сторонами не оспорюються. 
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
За приписами п. 2.2 цього Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).
Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
При застосуванні засобів обчислювальної та іншої оргтехніки реквізити можуть бути зафіксовані у вигляді коду.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (п. 2.4 Положення).
У відповідності до п. 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
У п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затв. наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №860/4153 (далі - Положення 15), визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Відповідно до п. 8 Положення 15, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
За приписами п.21 Положення 15, дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються  на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди. 
У відповідності до п.п.134.1.1 п. 134.1ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до п.п 14.1.13 ст. 14 Податкового кодексу України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари (п.п.14.1.202 ст. 14 ПК України).
На підтвердження господарських операцій з придбання металобрухту у наведених в акті перевірки контрагентів, позивачем надані наступні документи:
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «УКР-МЕТ-АЛЬЯНС»             (Т.109-Т.120): договір поставки №40/16-Д від 15.02.2016 з додатковою угодою №1 від 15.02.2016 та специфікаціями, в яких визначена номенклатура та вартість ТМЦ. Договір поставки №40/16-Д від 15.02.2016р., додаткова угода до нього та специфікації підписаними від імені сторін та скріплені печатками підприємств; акти приймання-передачі металобрухту, які складені між сторонами при здійсненні постачання металобрухту; документи, що підтверджують якість, походження та безпечність металобрухту; платіжні документи, щодо сплати позивачем вартості придбаного металобрухту; документи щодо перевезення придбаного металобрухту від ТОВ «УКР-МЕТ АЛЬЯНС» на адресу вантажоодержувачів.
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «АСАМІР»: копії договорів №268/15-Д від 01.10.2015р.; №25/04/103/16К від 25.04.2016р.; №14/17-К від 18.01.2017р.. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені на здійснення постачання металобрухту та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорах.
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ВІКТОР ЕНД ВІКТОР КО ЛТД»: договір №261/15-Д від 01.10.2015р., договір поставки №270/16-Д від 29.12.2016 року. Додатковою угодою №1 від 31.01.2015 до договору №270/16-Д від 29.12.2016р. визначаються види та якісні характеристики металобрухту згідно вимог ДСТУ 4121-2002 при його оприбуткуванні. Вищеописані договори з додатками та специфікаціями до них підписані від імені сторін та скріплені печатками підприємств. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ВІКТОР ЕНД ВІКТОР КО ЛТД» та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорах.
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ВЛАЛЕКТА» згідно договору постачання №369/15-Д від 29.12.2015р.. Додатковою угодою №1 від 31.01.2015р. до цього договору визначаються види та якісні характеристики металобрухту згідно вимог ДСТУ 4121-2002 при його оприбуткуванні. У специфікаціях до договору №369/15-Д від 29.12.2015 визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ВЛАЛЕКТА» на адресу позивача  та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорах.
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «СХІД-МЕТАЛ 2005» згідно договору постачання №311/15-Д від 01.10.2015р.. Додатковою угодою №1 від 01.10.2015 р. визначені види та якісні характеристики металобрухту при його прийманні. У специфікаціях до договору №311/15-Д від 01.10.2015р. визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «СХІД-МЕТАЛ 2005» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
- при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «КОМПАНІЯ «СХІДУКРСТІЛ» згідно договору постачання №300/15-Д від 01.10.2015р.. Додатковою угодою №1 від 01.10.2015р. визначені види та якісні характеристики металобрухту при його прийманні. У специфікаціях до договору №300/15-Д від 01.10.2015р. визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Договір постачання №234/16-Д від 19.12.2016р.. У специфікаціях до договору   №234/16-Д від 19.12.2016р. визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «КОМПАНІЯ «СХІДУКРСТІЛ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорах.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ВТОРМЕТ КОНСАЛТІНГ» згідно договору постачання №77/16-Д від 23.03.2016р.. Додатковою угодою №1 від 23.03.2016р. визначені види та якісні характеристики металобрухту при його прийманні. Додатковою угодою №2 від 29.04.2016р. несені зміни до п.2.2 договору№77/16-Д від 23.03.2016р., а саме збільшено загальну суму договору до 75000000грн.. Додатковою угодою №4 від 21.06.2016 р. збільшено загальну суму договору до 200 000 000грн.. У специфікаціях до договору №77/16-Д від 23.03.2016 р. визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Договір постачання №233/16-Д від 19.12.2016р.. У специфікаціях до цього договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ВТОРМЕТ КОНСАЛТІНГ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорах.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ВТОРМЕТ-ЕКСПОРТ» згідно договору №107/16-Д від 04.05.2016р.. Додатковою угодою №2 від 14.06.2016 р. внесені зміни до п.12 цього договору. У специфікаціях до визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ВТОРМЕТ-ЕКСПОРТ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ- МЕТАЛ» згідно договору №18/16-Д від 27.01.2016р.. У специфікаціях до договору визначені кількісні, вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ- МЕТАЛ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «КБК І К» згідно договору №84/16 від 06.04.2016р.. Додатковою угодою №1 від 01.10.2016р. визначаються види та якісні вимоги до металобрухту, що приймається. У специфікаціях до договору №84/16 від 06.04.2016 визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «КБК І К» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «КОРАС МЕТ» згідно договору №26/16-Д від 02.02.2016р.. Додатковою угодою №1 від 02.02.2016р. визначаються види та якісні вимоги до металобрухту, що приймається. Додатковою угодою №2 від 10.09.2016р. вносяться зміни до п.7.5 договору №26/16-Д від 02.02.2016р.. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Згідно договору №271/16-Д від 29.12.2016р.. Додатковою угодою №1 від 29.12.2016 до договору №271/16-Д від 29.12.2016р. визначаються види та якісні вимоги до  металобрухту, що приймається. У специфікаціях до цього договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «КОРАС МЕТ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорів.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ПП «ЛІПРОМ» згідно договору           №17/16-К від 27.01.2016р.. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Згідно договору 28/17-К від 27.01.2017р.. У специфікаціях до цього договору  визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ПП «ЛІПРОМ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорів.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ПРОГРЕСС-МЕТ» згідно договору №273/15-Д від 01.10.2015р.. Додатковою угодою №1 від 01.10.2015р. визначаються критерії якості до металобрухту, що приймається. У додаткових угодах №№2-4 вносяться зміни до п.7.5 та розділу 12 Договору. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Згідно договору №246/16-Д від 23.12.2016р.. Додатковою угодою №1 від 21.07.2017р. до цього договору визначаються критерії якості до металобрухту, що приймається. Додатковою угодою №2 від 11.07.2017 вносяться зміни до п 4.14.4 та пп7.5.1 Договору №246/16-Д від 23.12.2016. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ПРОГРЕСС-МЕТ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорів.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «АГРО-РОСТ-КОМПАНІЯ» згідно договору №85/16-Д від 06.04.2016р.. Додатковою угодою №1 від 06.04.2016 р. визначаються види та якісні вимоги до металобрухту що приймається. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «АГРО-РОСТ-КОМПАНІЯ» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «УКРЛОМГРУП» згідно договору №264/17-Д1/17 від 04.01.2017р.. Додатковою угодою №3 від 01.08.2017р. до договору доповнюється перелік вантажоодержувачів (п3.2 Договору).У специфікаціях визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «УКРЛОМГРУП» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаному вище договорі.
-при здійсненні операцій з придбання металобрухту у ТОВ «ФЕРРОГРУПП» згідно договору №268/16-Д від 29.12.2016р.. Додатковою угодою №1 від 01.10.2015 р. визначаються критерії якості до металобрухту, що приймається. У специфікаціях до договору визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Згідно договору №72/16-Д від 16.03.2016р.. Додатковою угодою №1 від 21.07.2017р. до цього договору визначаються критерії якості до металобрухту, що приймається. Додатковою угодою №2 від 11.07.2017 та №3 від 08.06.2016 вносяться зміни до розділу 12 та п.7.5 договору №72/16-Д від 16.03.2016р.. У специфікаціях визначені кількісні вартісні та інші характеристики товару, що постачається. Також в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, товаросупровідні та інші документи, що складені при здійснення постачання металобрухту від ТОВ «ФЕРРОГРУПП» на адресу позивача та документи щодо подальшої реалізації вказаного металобрухту на адресу вантажоодержувачів, визначених в описаних вище договорів.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що аналіз досліджених документів свідчить про те, що надані первинні документи відповідають встановленій формі, містять необхідні реквізити, визначенні п.2 ст.9 ЗУ № 996, п.2.4 Положення № 88. Даними наданих первинних документів та регістрами бухгалтерського обліку, що складені при здійсненні позивачем операцій з придбання металобрухту у наведених вище контрагентів, фіксується та підтверджується рух активів на ТОВ «Метінвест-Ресурс» та зміни у його власному капіталі та зобов`язаннях.
В матеріалах справи відсутні документи, які б суперечили даним описаних вище первинних документів, або спростовували постачання на адресу позивача, визначених у наданих первинних документах ТМЦ. Також відсутні документи які б містили дані, що спростовували б факт подальшої реалізації ТМЦ (металобрухту) позивачем на адресу інших контрагентів. 
Документи щодо транспортування металобрухту складені за участю перевізника (залізниці, або інших) якими додатково підтверджується наявність товару, що транспортувався. Надані транспортні документи мають відомості які дозволяють ідентифікувати окремі господарські операції з постачання металобрухту та додатково підтверджують їх здійснення. Наданими документами підтверджується також реалізація позивачем придбаного  металобрухту на адресу інших контрагентів.
В матеріалах справи також наявні документи, що засвідчують оплату позивачем вартості придбаного металобрухту. 
Сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції. Сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів, а тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Податковий кодекс України не містить правових норм, відповідно до яких випливало б, що у випадках неможливості проведення зустрічних звірок з підприємствами-контрагентами платника податку, або встановлення в них незначного розміру матеріальних економічних та інших ресурсів - господарські операції з такими постачальниками визнаються нікчемними та не можуть бути враховані при формуванні показників податкового обліку платника податків.
Слід зазначити, що Закон № 996, Положення № 88, інші законодавчі акти з питань податкового обліку не містять норм які б встановлювали: - обмеження щодо визнання документа первинним та набрання (не набрання) ним юридичної сили у залежності від наявності (відсутності) та розміру економічних та інших ресурсів підприємств, які беруть участь у господарських операціях, або неможливістю перевірити походження товару по ланцюгу постачання; додаткову необхідність підтвердження факту здійснення господарської операції (крім наявності первинного документу) наявністю (відсутністю) та розміром економічних ресурсів підприємств (організацій).
В матеріалах справи відсутні докази щодо наявності відповідних вироків стосовно контрагентів позивача , які зазначені в акті перевірки.
Колегія суддів вважає, що лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку щодо фіктивності здійснених господарських операцій.
Посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень, які зазначені в акті перевірки, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки ці відомості не є доказами при доведенні фактів допущення позивачем порушень вимог податкового законодавства. 
Колегія суддів вважає, що сама наявність кримінальних проваджень не є беззаперечним аргументом для визнання операцій із контрагентами позивача фіктивними, а лише потребує додаткової перевірки наявності чи відсутності дефектності наданих позивачем документів у підтвердження чи то спростування відповідних фактів.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 року у справі №2а-2471/12/2670 від 14.01.2020 року №П/811/210/16 та по справам №21-887а15, №21-1359а15.
Оцінка спірних правовідносин здійснена судом першої інстанції з урахуванням висновку експерта №11/02/19, складеного за результатами призначеної та проведеної в межах цієї справи ухвалою суду першої інстанції судово-економічної експертизи.
Експертним висновком підтверджується обсяги господарських операцій позивача із закупівлі та подальшої реалізації металобрухту, щодо яких актом перевірки від 27.04.2018 року                №43/28-10-47-08/24819472 та актом перевірки від 08.02.2018 року №11/28-10-47-11/24819472 з урахуванням рішення Державної фіскальної служби України №16130/6/99-11-01-02-25 від 11.05.2018р. зазначені порушення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що актами перевірки від 27.04.2018р.         №43/28-10-47-08/24819472 та від 08.02.2018 р. №11/28-10-47-11/24819472 порушень в частині відсутності фактичного руху активів або відсутності змін у власному капіталі ТОВ «Метінвест-Ресурс» не визначено. Відповідачем спростовується лише сам факт постачання металобрухту на адресу позивача від вищезазначених контрагентів та робиться висновок про його отримання позивачем від невстановлених осіб як безоплатно отриманий. Водночас, жодного доказу на підтвердження факту вчинення господарської операції з безоплатного надання товару у розумінні           п.п 14.1.13 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідачем не надано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п.5, 8, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затв. наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за № 860/4153, з урахуванням положень пп.14.1.13, 14.1.202, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, ст.1, 4, 9 Закону України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.1.2 ст.1, п.2.1 п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстр. в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп1.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст135 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано спірні податкові-повідомлення рішення.
Посилання відповідача на листи від 16.07.2019 року №5155/21/03/03-08/1112, від 10.07.2019 року №052-3810, від 19.07.2019 року №4138/0611, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки останні були складені після прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та більше ніж через рік після відкриття провадження у цій справі. Відповідачем не доведено неможливість отримання наведених доказів під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
За приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Посилання відповідача на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року у справі №804/5444/16, колегія суддів вважає помилковим, оскільки у спірних правовідносинах не було встановлено відсутність певних первинних документів та наявності помилок в їх оформленні. 
Постановою Верховного суду від 24.10.2018 року у справі №808/2402/17 справу було направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, оскільки судами не було з`ясовано якими об`єктивними даними підтверджується фактичне отримання та подальше використання у власній господарській діяльності товару та не надано оцінки щодо наявності відкритих кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача. 
Тобто, постанови Верховного суду від 06.03.2018 року у справі №804/5444/16, від 24.10.2018 року у справі №808/2402/17 та від 06.06.2018 року у справі №804/7948/19 не містять в собі правових висновків, які не були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення у цій справі.
Посилання відповідача на постанови ВСУ від 2015 року у справах №21-3788а18 та №21-5332а15 щодо фіктивності суб`єкта господарювання не відповідає висновкам Верховного Суду, а також матеріалам перевірки. Актом перевірки не встановлено жодного вироку суду, яким би було встановлено фіктивність контрагентів, з якими позивачем здійснювались господарські операції. 
За приписами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно частини п`ятої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у цій справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Машиніченку Олександру Анатолійовичу.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про призначення експертизи відповідачем не оскаржена. 
14 березня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов висновок судового експерта №11/02/19 від 11.02.2019 року.
Згідно із актом здачі-приймання наданих послуг з складання висновку експерта №11/02/19 за результатами проведення судової економічної експертизи по адміністративній справі №805/4068/18-а, рахунками-фактурами №СФ-00002/12-18 від 28.12.2018 року та №СФ-00001/03-19 від 06.03.2019 року, та платіжними дорученнями №1910000203 від 03 січня 2019 року, від 15 березня 2019р.№1910007312 позивачем були понесені витрати, пов`язані із проведенням експертизи у справі, на загальну суму 375 000,00 грн. (Т. 242, а.с. 58,59,60,61,62). 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у матеріалах справи достатніх доказів для здійснення розподілу судових витрат в частині проведеної відповідно до ухвали суду першої інстанції судово-економічної експертизи. Оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь позивача понесені витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в сумі 375 000,00 грн.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, відповідач посилається на ті ж самі обставини, які вказані в акті перевірки, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Ці доводи були предметом оцінки судом першої інстанції; в апеляційній скарзі не наведено конкретних підстав, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:   

Апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної податкової служби на рішення Донецького окружного адміністративного від 10 вересня 2019 року у справі №805/4068/18-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного від 10 вересня 2019 року у справі №805/4068/18-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 28 травня 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 29 травня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 травня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий:                                                                                          Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                                    А.А. Блохін

                                                                                                       І.В. Геращенко