П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2892/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача -  Шляхтицького О.І.,
                  суддів:   Семенюка Г.В., 
                              Домусчі С.Д.,

секретар - П`ятіна В.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1 , 
                  представника позивача - Маркіна  С.І.,
                  представника відповідача - Білецької О.В., 

розглянувши  у відкритому  судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу від 16 серпня 2019 року № 337 о/с, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 337 о/с «По особовому складу» від 16 серпня 2019 року, № 971 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області» від 16.08.2019 начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_2 , зобов`язання відновити на посаді заступника начальника Інгульського відділу поліції ГУНП з 16.08.2019, зобов`язання виплатити усі види грошового забезпечення з 16.08.2019 та до теперішнього часу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що призначення та проведення службового розслідування здійснено без дотримання вимог Інструкції № 230 «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України». Наказу про призначення та проведення службового розслідування всупереч пункту 2.6 Інструкції прийнято не було. Накази про звільнення не мотивовані необхідністю застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення. Вина позивача у вчиненні будь-яких дій або бездіяльності не доведена у передбачений законом спосіб. Позивач не був обізнаний з фактом проведення щодо нього службового розслідування, результати якого вплинули на його подальшу долю в службі. Конституцією передбачений принцип невинуватості. Спірні накази порушують гарантії держави стосовно статті 3 Конституції України.
Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки висновками службового розслідування зафіксовано та доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Службове розслідування проведено відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, а не на підставі Інструкції № 230 «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ», на яку посилається позивач. Наказом ГУНП в Миколаївській області № 826 від 07.08.2019 призначено службове розслідування, що спростовує доводи позивача про відсутність наказу про призначення службового розслідування. При проведенні службового розслідування позивачем власноручно були надані пояснення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 15 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- його вина у вчиненні будь-яких дій або бездіяльності не доведена у передбачений законом спосіб;
- його права та інтереси були грубо порушені, оскільки поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи, користуватися правничою допомогою, тощо.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 07.08.2019 до ГУНП в Миколаївській області згідно інформаційної довідки надійшла інформація про внесення до ЄРДР військовою прокуратурою регіону кримінального провадження № 42019150410000060 за частиною 3 статті 368 КК України, в рамках якого заступника начальника Інгульського ВП ГУНП в підполковника поліції ОСОБА_1 було затримано працівниками Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та повідомлено йому про підозру.
Із повідомлення інтернет видання «Преступності. НЕТ» в статті від 07.08.2019 під назвою «Зам. начальника Інгульського відділу поліції затримали за здирництво 12 тис. грн» повідомлялось, що заступник начальника Інгульського ВП ГУНП ОСОБА_1 був затриманий за вимогу від місцевого мешканця 12 тис. грн «відкупних» за невтручання в господарську діяльність.
Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області № 826 від 07.08.2019 призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни працівниками ГУНП (а.с.69).
У висновку службового розслідування від 13.08.2019 зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог статей 2,6,7,8,12, пункту 1 статті 18 Закону України № 580 «Про Національну поліцію», пунктів 2,3,4,13 частини 3 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини 1 статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», наказу НПУ від 23.09.2016 № 920 «Про захист щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», наказу ГУНП в Миколаївській області від 10.12.2018 № 1493 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області», ігноруванні присяги та посадових інструкцій-діяти відповідно до своїх функціональних обов`язків, що призвело до надзвичайної події за участю працівника поліції, внаслідок чого розпочато кримінальне провадження відносно поліцейського, використанні своїх службових повноважень і пов`язаних з цим можливостей для одержання неправомірної вигоди, що в подальшому призвело до висвітлення події в ЗМІ, що компрометує авторитет поліції, як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції в цілому, враховуючи негативну службову характеристику, неналежне ставлення до служби, негідну попередню поведінку, керуючись вимогами пунктів 7,8 статті 19 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, зарахованого у розпорядження ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби.
У висновку службового розслідування зазначено, що з отриманих під час проведення службового розслідування процесуальних документів установлено, що 20.05.2019 у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на систематичне одержання неправомірної вигоди з метою збагачення від суб`єкта господарювання, за не притягнення останнього, як власника та його реалізаторів до передбаченої чинним законодавством відповідальності за допущені правопорушення під час здійснення господарської діяльності.
Відповідно до посадової інструкції на підполковника поліції ОСОБА_1 не покладено обов`язків щодо нагляду за дотриманням законодавства у сфері здійснення підприємницької діяльності громадянами з продажу товарів споживчого попиту, він у робочий час, не дотримуючись внутрішнього розпорядку дня, затвердженого наказом ГУНП № 1570 від 05.12.2017, на свій власний розсуд займався питаннями щодо правопорушень у сфері господарювання, які до кола його повноважень не відносяться, свої безпосередні обов`язки, за вищевикладених обставин, не виконував.
Наказом № 971 від 16.08.2019 за вчинення дисциплінарного проступку підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України « Про Національну поліцію».
Наказом № 337 о/с від 16.08.2019 «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 .
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, тому враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність позивача, відповідач правомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту НПУ та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірні відносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від15 березня 2018 року N 2337-VIII(далі - Закон N 2337-VIII,  Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.
За змістом частини 1 статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
За правилами статті 1  Закону N 2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
За  приписами частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення.
Статтею 2 Закону N 2337-VIII  визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
          Відповідно до статті 7 Закону N 2337-VIII службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. 
          У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові (частина 2 статті 7 Закону N 2337-VIII). 
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
При цьому відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
На підставі статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з пунктами 1,2 Наказу МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» № 893, 07.11.2018 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.
Відповідно до розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових акті, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку проведення службових розслідувань, збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
           Отже, притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 № 580-VIII) є окремою підставою для звільнення зі служби в поліції, не пов`язаною з притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 цього Закону).
          Таку підставу для звільнення зі служби в поліції як притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення не слід ототожнювати з підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності, щодо якої види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме: невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.
          Службова дисципліна означає виконання (дотримання) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганне й неухильне додержання порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
          З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, випливає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4 жовтня 2018 року у справі № 805/996/16-а і від 24 квітня 2020 року у справі № 0740/957/18.
          Отже, порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Для кваліфікації дій державного службовця як таких, що містять склад порушення присяги, слід враховувати факт недотримання державним службовцем правових, етичних (моральних) норм, несумлінного виконання своїх обов`язків. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця. Тобто, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Аналогічна правова позиція висловлена  у поставі Верховного суду від 23.10. 2019 року, справа № 804/6977/16.
При цьому відомості, необхідні  дисциплінарній комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством. 
Аналогічна правова позицію висловлена  у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.06.2019 у справі № 9901/699/18, номер судового рішення в ЄДРСРУ 82798192.
Приймаючи оспорений наказ відповідач на виходив із того, що матеріалами службового розслідування  (Висновок службового розслідування  за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції Інгульського  ВП ГУНП від 13.08.2019 , а.с. 81-86) підтверджено, що позивач,  не зважаючи на те, що відповідно до посадової інструкції  підполковника поліції ОСОБА_1 ,  на нього не покладено  обов`язки щодо нагляду за дотриманням законодавства у сфері здійснення підприємницької діяльності  громадянами з продажу  товарів  споживчого  попиту, нехтуючи обов`язками та повноваженнями працівника поліції, замість попередження злочину та профілактики злочинності серед населення, що передбачено його посадовою інструкцією, сам вчинив протиправні дії, які виразились у підтриманні позаслужбових та неділових стосунків з цивільною особою, що призвело до надзвичайної події та є несумісним з можливістю подальшого проходження служби в органах Національної поліції України. Зазначена вище подія набула суспільного резонансу та негативно вплинула на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, підвищення довіри населення до правоохоронних органів. Надзвичайна подія сталась внаслідок вкрай низьких морально-ділових якостей підполковника поліції, грубого ігнорування вимог Дисциплінарного статуту НПУ, Закону України «Про Національну поліцію в Україні», Посадової інструкції поліцейського та Правил етичної поведінки.
Доказами здійснення позивачем дисциплінарного проступку,за матеріалами  службового розслідування є: отримані від органів слідства копія ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.08.2019 по кримінальному провадженню про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу, копія повідомлення про підозру від 08.08.2019, скриншот публікації на сторінки інтернет-видання Преступності НЕТ ( а.с.59), особисті пояснення  позивача  (а.с.61),  інформаційна довідка  ( а.с.56-58).
Також службовим розслідуванням встановлено , що в порівнянні  з 2018 роком , в Інгульському  районі м.Миколаєва спостерігається зростання підліткової злочинності  з 9 до 10. За участю підлітків скоєно 13 тяжких злочинів. Не виявлено жодного факту втягнення дорослими особами  неповнолітніх до злочинної діяльності  (стаття 304 КК України). Незадовільно  організовано роботу  щодо вжиття  заходів адміністративного впливу відносно батьків за неналежне виховання дітей Навантаження  на одного працівника поліції  по складаним адміністративних протоколам  за ст.184КУпАп -10 , при середньому показнику по області  -23.4 . Зазначені факти, за висновками службового розслідування, свідчать про неналежну  організацію та контроль за даним напрямком роботи  підполковником поліції ОСОБА_1 . 
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції врахував пояснення позивача, публікація інтернет-видання в частині того, що ця публікація підриває авторитет органів поліції та ту частину службового розслідування, яка містить в собі посилання на порушення норм права, етичних правил та Присяги, які допустив позивач.
          Так, відповідно до присяги ОСОБА_1 зобов`язувався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Згідно з посадовими обов`язками позивач повинен був організовувати роботу по запобіганню злочинам та іншій протиправній діяльності, надавати інформацію безпосередньому керівництву та відповідним структурним підрозділам щодо боротьби зі злочинністю( а.с.64-65).
Дійшовши висновку про наявність в діях позивача, котрі виразились у підтриманні позаслужбових та неділових стосунків з цивільною особою як порушення, складу дисциплінарного проступку, суд першої  інстанції виходив із того, що надані позивачем в ході службового розслідування пояснення від 09.08.2019 свідчать, що громадянин на ім`я ОСОБА_5 звернувся до позивача з проханням не здійснювати перевірку його закладів за що він буде кожного місяця приносити гроші в сумі 2  000,00 грн. На дану пропозицію громадянина, позивач відмовився, про що в порушення нормативних документів, які регламентують діяльність МВС, не повідомив керівника відділу поліції. З вищевказаним громадянином на ім`я ОСОБА_5 зустрічався в робочий час, точної дати не пам`ятає, на його прохання близько 15:27. 
Матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме: не запобігання вчиненню правопорушення, неповідомлення безпосереднього керівника про пропозицію громадянина ОСОБА_5 , зайняття в робочий час питаннями, до коло його повноважень які не відносяться.
Колегія судів  погоджується із такою кваліфікацією дій позивача, оскільки факт позаслужбового спілкування та неділові стосунки зі сторонньою особою та вчинення дій, спрямованих на створення у свідомості громадянина переконання, що для забезпечення реалізації обов`язку правоохоронного органу, що має безоплатний згідно із законодавством характер, необхідно сплатити грошові кошти на користь службових осіб, тобто понести фізичній особі матеріальні втрати, не передбачені законодавством, та обернути їх на користь службових осіб в якості вигоди, забороненої законодавством, скоїв вчинок, яким сплюндрував та принизив високе звання поліцейського, який присягнув на вірність Українському народові.
Аналогічних за замістом висновків дійшла  Великої Палати Верховного Суду у постанові  від 22 жовтня 2019 року у справі 9901/918/18 та  Верховний суд у постанові від 25 квітня 2019 року, справа № 816/604/17.
Водночас, встановлені в ході дисциплінарного провадження відповідачем факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішення в межах своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини позивача  у вчиненні адміністративних або кримінальних правопорушень. Комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів внутрішніх справ , та наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Законом України «Про Національну поліцію» та Правилами етичної поведінки поліцейських покладено на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
При оцінці правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, апеляційний суд, з урахуванням займаної посади позивача, керувався також критерієм функціональності.
Так, у рішенні "Pellegrin v. France", Арр. 28541/95, 08 December 1999 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміна «Державна служба»». З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обов`язків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов`язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту "державного управління", цього інтересу немає (пункти 60, 65 згаданого вище рішення).
Як зазначено у поставі Верховного суду  від 23 жовтня 2019 року, справа №804/6977/16 складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Вирішуючи спір, апеляційний суд виходить із того, що позивач, займаючи посаду заступника начальника Інгульського ВП ГУНП та маючи звання підполковника поліції, був пов`язаний обов`язком особливих відносин довіри і лояльності до держави, зважувати все, що стосувалося виконання його професійних завдань та правових наслідків недотримання службової дисципліни.
Отже, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника Поліції або підривають авторитет Поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер. Недотримання службової дисципліни виразилось у не дотриманні принципів діяльності поліції, ігноруванні Присяги та основних обов`язків поліцейського, що у подальшому призвело до висвітлення події в ЗМІ та набуло суспільного резонансу, чим було підірвано авторитет, престиж та довіру з боку населення до Національної поліції України у цілому.
В світлі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком  суду  першої  інстанції про те, що  підтримання  позаслужбових та неділових стосунків з цивільною особою, що призвело до надзвичайної події та є несумісним з можливістю подальшого проходження служби в органах Національної поліції України. свідчить про порушення позивачем багатьох вимог нормативно-правових актів, в тому числі й базових засад службової дисципліни, що зумовлює неможливість застосування до позивача  інших видів дисциплінарних стягнень, окрім звільнення.
Водночас, суд першої інстанції не прийняв до уваги інші матеріали кримінального провадження, посилаючись на те, оскільки більша частина матеріалів службового розслідування та спірні накази посилаються на інформацію отриману з процесуальних документів, які є письмовими доказами в кримінальній справі.
З огляду на те, що в цій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, апеляційний суд  відповідно до частини 1 статті 308 КАС України не дає правового  висновку щодо неоскарженої частини судового рішення.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що його вина у вчиненні будь-яких дій або бездіяльності не доведена, у передбачений законом спосіб, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Так, за змістом частини 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліції» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Метою службового розслідування було виявлення в діях позивача саме ознак дисциплінарного проступку, чи допустив позивач порушення службової дисципліни, а не вирішувалось питання визнання позивача винним у скоєнні кримінального правопорушення. Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю (Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду від 20.03.2019 № 804/676/19).
Законом України «Про Національну поліцію» та Правилами етичної поведінки поліцейських покладено на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
Матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме: не запобігання вчиненню правопорушення,  позаслужбове спілкування  та неповідомлення безпосереднього керівника про пропозицію громадянина ОСОБА_5 , зайняття в робочий час питаннями, до коло його повноважень які не відносяться.
Таким чином, доводи скаржника  про недоведеність обставин вчинення  ним дій, які сталі підставою для притягнення його  для притягнення  його  до дисциплінарної відповідальності , повністю спростовуються наявними матеріалами у справі.
Доводи апелянта, що його права та інтереси були грубо порушені, оскільки поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи, користуватися правничою допомогою, тощо, колегія суддів не сприймає, оскільки позивачем не наведено будь-яких свідчень чи аргументів, які б підтверджували факти обмеження доступу до цих прав з боку відповідача чи інших осіб.
Окрім того , суд зазначає, що  позивач ознайомлений  із частиною наказу  №337 в тій частині , що його стосується, про що свідчить відповідна розписка від 16.08.2019. Таким чином , не ознайомлення  позивача  з повним текстом наказу по особовому складу, де міститься інформація відносно інших осіб не  є підставою для визнання його протиправним  саме з цих підстав.
Отже, позивач був наділений достатнім обсягом гарантій у дисциплінарному провадженні,  проте  наданими йому правами не скористався, доказів здійснення на нього тиску суду не надав, тому суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, що пояснення були надані під тиском та не розуміючи суті написаного.
Твердження апелянта про те , що службове розслідування  проведено незаконно з огляду на відсутність наказу  про призначення  службового розслідування спростовуються матеріалами справи, а саме наявністю належно засвідченої копії останнього(а.с.69).
Апелянт також  обґрунтовував протиправність спірного наказу про звільнення тим, що наказ про проведення службового розслідування не був доведений до його відома, тому він був не обізнаний про факт проведення службового розслідування.
Надаючи правову оцінку наведеному аргументу  , колегія суддів  погоджується із висновком суду  першої інстанції, який  пославшись  на норми  Дисциплінарного статуту НПУ та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України зазначив паро  відсутність імперативна норми про ознайомлення поліцейського, відносно якого проводиться службове розслідування з наказом письмово під підпис, урахувавши при цьому  пояснення відповідача, що особа, які відбирала у позивача прояснення усно повідомила в межах яких дій відбираються у позивача пояснення.
Твердження апелянта  про необґрунтованість співмірності проступку з видом дисциплінарного стягнення колегія суддів відхиляє, оскільки застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічну правову позицію вислови  Верховний суд у постанові від 02.05.2019 року  у справі № 826/18834/15,  номер судового рішення в ЄДРСРУ 81534490. 
Окрім того, на такий вид дисциплінарного стягнення вплинуло не лише встановлення факту позаслужбового спілкування, а й висновок службового розслідування  про неналежну  організацію та контроль за відповідними напрямком роботи Інгульського  ВП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_1.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
          З огляду на результат  апеляційного  розгляду судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної ї інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у справі № 400/2892/19 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення -  05 червня 2020 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.