Постанова
Іменем України
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 331/7253/16
провадження № 61-49019св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 27 червня 2018 року у складі судді Жуковій О. Є. та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кочеткової І. В., Онищенко Е. А.
 
учасники справи:
 
позивач - відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог
1.   У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом, у якому просило стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 818,99 доларів США, що еквівалентно 494 632,47 грн.
2.   Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 05 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредитні кошти у розмірі 27 000 доларів США на умовах, визначених договором,  кінцевим терміном повернення 04 вересня 2021 року. 
3.   З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, 05 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Також аналогічний договір поруки було укладено 05 вересня 2006 року між 
АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
4.   Позичальник ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустив утворення заборгованості, яку банк просив стягнути  в судовому порядку.
5.   У вересні 2017 року ОСОБА_2 08 вересня 2017 року звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою. 
6.   Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що оскільки строк дострокового зобов`язання за кредитним договором, укладеним 05 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», настав 07 травня 
2009 року, кредитор до 07 листопада 2009 року не подав позову до неї, як поручителя, наявні підстави визначені частиною четвертою статті 559 ЦК України для визнання припиненої поруки за договором поруки від 05 вересня 2006 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7.   Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 
2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь 
ПАТ  «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 19 818,99 доларів США, що на дату вчинення розрахунку заборгованості станом на 19 вересня 2016 року складає 494 632,47 грн.
Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обмежено сумою 19 818,99 доларів США, що еквівалентно 494 632,47 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь 
ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 19 818,99 доларів США, що на дату вчинення розрахунку заборгованості станом на 19 вересня 2016 року складає 494 632,47 грн.
Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 обмежено сумою 19 818,99 доларів США, що на дату вчинення розрахунку заборгованості станом на 19 вересня 2016 року складає 494 632,47 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь 
ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі по 2 463,33 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до 
ОСОБА_1 , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою.
8.   Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини сторін випливають з кредитного договору, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, допустив утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку, у том числі і з поручителів, які з позичальником несуть солідарну відповідальність.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
9.   Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2018 року залишено без змін.
10.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно наданого банком розрахунку останню сплату за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 01 квітня 2014 року, а доводи відповідачів про те, що 
ОСОБА_1 останній платіж внесено 05 січня 2012 року не підтверджені жодними доказами та не доведені відповідно до вимог частини першої статті  81 ЦПК України.
11.   Апеляційни суд відхилив доводи апеляційної скарги про те, що банк отримав право пред`явити вимоги до поручителів після спливу 60 календарних днів з дня внесення платежу в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, та погодився з висновком суду першої інстанції про те, що поручитель ОСОБА_2 , разом із позичальником ОСОБА_1 , взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04 вересня 2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) відповідно до графіку погашень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги    
12.   У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року,  ОСОБА_2  просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимоги банку в повному обсязі, а її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13.   Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанції не застосували судову практику суду касаційної інстанції при встановленні строків виконання зобов`язань за пунктом 4.5 кредитних договорів, укладених ПАТ «Укрсоцбанк» та є типовими.
14.   Заявник указує на помилковість висновку суду про те, що порука діє в межах окремих зобов`язань за кожним окремим платежем по кредиту, оскільки обчислення строків виконання зобов`язань за окремими платежами застосовується лише в тому випадку, якщо кредитором не було реалізовано (набуто) права на дострокове стягнення усієї суми кредиту.
15.   Аргументом касаційної скарги також указано те, що пред`явивши 03 листопада 2016 року даний позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» пропустило  визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк, що давало суду правові підстави для визнання поруки припиненою.
 
Доводи інших учасників справи
16.   У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» заперечило проти доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
17.   Інші учасники справивідзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
18.   Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 рокувідкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції, відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2018 року до закінчення касаційного розгляду справи.
19.   Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року справу призначено до  розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
20.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
21.   Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
22. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
23.   Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги,під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
24.   Частиною першою статті 402 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
25.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.   05 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є              ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 27 000 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами 13 % річних та кінцевим терміном повернення 04 вересня 2021 року.
27.   Умовамикредитного договору передбачено, що сплата кредиту та процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно частинами по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (пункти 1.1, 2.4 кредитного договору).
28.   Пунктом 4.5 кредитного договору передбачений порядок дострокового повного погашення кредитної заборгованості. Зокрема, вказаним пунктом передбачено, що у разі невиконання своїх обов`язків позичальником, передбачених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більш ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).
29.   Відповідно до пункту 7.4 кредитного договору у разі настання обставин, визначених пунктами 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, термін надання та використання кредиту вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції.
30.   Виконання умов кредитного договору забезпечено договорами поруки, укладеними 05 вересня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , 
ОСОБА_3 
31.   Заявою на видачу готівки від 05 вересня 2006 року підтверджено факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 27 000 доларів США, що еквівалентно 136 350 грн.
32.   Згідно розрахунку, наданого ПАТ «Укрсоцбанк» у ОСОБА_1 ,  станом на 19 вересня 2016 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 818,99 доларів США, що еквівалентно 492 632,47 грн. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
33.   У поданій касаційній скарзі поручитель ОСОБА_2 висловила незгоду з ухваленими у справі судовими рішення в повному обсязі.
34.   Проте матеріали касаційного провадження не містять доказів на підтвердження повноважень у ОСОБА_2 діяти в інтересах позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 
35.   Предметом касаційного перегляду є судові рішення ухвалені у даній справі в частині вирішення позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 та  визнання поруки припиненою на підставі частини  четвертої  статі 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
36.   Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
37.   Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
38.   Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
39.   У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
40.   Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
41.   Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
42.   Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
43.   Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
44.   При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
45.   Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
46.   Пунктом 4.5 кредитного договору передбачений порядок дострокового повного погашення кредитної заборгованості. Зокрема, вказаним пунктом передбачено, що у разі невиконання своїх обов`язків позичальником, передбачених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більш ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).
47.   Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такої зміни.
48.   Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу.
49.   Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
50.   Згідно  пункту  6.2 договору поруки цей договір  набирає чинності з дати його підписання сторонами.
51.   Суди встановили, що останню проплату за кредитним договором від ОСОБА_1 здійснено 01 квітня 2014 року.
52.   Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).
53.   Зі змісту пункту  6.2 договору поруки слідує, що умови договору поруки не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах 
від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі 
№ 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).
54.   Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).
55.   Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
56.   Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
57.   Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. 
58.   Так як останній платіж за кредитним договором від ОСОБА_1 здійснено 01 квітня 2014 року, тому відповідно до пункту 4.5 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 60 днів після сплати боржником останнього платежу, тобто 31 травня 2015 року, проте з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось лише у листопаді 2016 року, тобто поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин.
59. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» вимог про стягнення сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_2 та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про припинення поруки. 
60.   Колегія суддів не перевіряє доводи касаційної скарги щодо правильності вирішення позовних вимог до позичальника та іншого поручителя, оскільки такі з касаційними скаргами не звертались та не уповноважували на це ОСОБА_2 
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
61.   Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.
62.   Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 та визнання поруки припиненою підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині  нового рішення.
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
2. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 листопада 2018 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим скасувати,  у цій частині ухвалити нове рішення.
Відмовити публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» в задоволенні позовних вимог до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки, укладеним  05 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
                                                                                                                   А. А. Калараш
                                                                                                                   І. В. Литвиненко
                                                                                                                   І. М. Фаловська