33/804/284/20 
                                                                                263/3560/20 
                                               
                                                          Суддя 1-ої інстанції Музика О.М.
                Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130  КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року                                                                                                  м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката       Сніги В.І. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  07 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                     ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15 березня 2020 року о 15:15 год., рухаючись по вулиці Бахчиванджи поблизу будинку № 59 у Центральному районі місті Маріуполя, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia»,                        д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд ОСОБА_1 проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 7510» АRLM-0385, результат – 1,49 %, від проходження огляду на стан сп`яніння в Міському наркологічному диспансері                         м. Маріуполя відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
      На вказану постанову представник ОСОБА_1 – адвокат Сніга В.І. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої до його зупинки працівниками поліції, а вжив їх після того, як працівники поліції розглянули справу про адміністративне правопорушення відносно нього та займалися заповненням бланку постанови. Звертає увагу, що поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 ; поліцейські фактично здійснили адміністративне затримання, однак протоколу про застосування заходу забезпечення не склали. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Сніга В.І. просив апеляційний розгляд провести за його відсутності, апеляційну скаргу просив задовольнити.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 296217 від 15.03.2020 року (а.с. 3);
-   довідкою про відсутність повторності у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с. 2);
-   постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 630717 від 15.03.2020 року (а.с. 10);
- роздруківкою з газоаналізатору Драгер, з якої вбачається, що результат тесту  ОСОБА_1 складає 1, 49 проміле, на якому містяться підписи свідків та ОСОБА_1 (а.с. 4); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним за участю двох свідків: ОСОБА_2 та                     ОСОБА_3 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого перебував у стані алкогольного сп`яніння (1, 49 проміле), крім того даний акт містить підписи свідків та ОСОБА_1 (а.с. 6);
-  рапортом поліцейського Семененко І. (а.с.11);
-  розпискою ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що останній зобов`язується не керувати транспортним засобом, оскільки вже їздив в стані алкогольного сп`яніння і був зупинений співробітниками поліції (а.с. 9)
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зі змісту яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер для визначення стану сп`яніння, результат огляду 1, 49 проміле (а.с. 5,7);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 630717 від 15.03.2020 року (а.с. 10);
-    відеозаписом з подіями 15.03.2020 року за участі ОСОБА_1 (а.с. 13).
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого та правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої вже після зупинки транспортного засобу у приміщенні автомийки є необгрунтовані виходячи з наступного.
Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкогольні напої до того, як працівники поліції його зупинили, а отже визнав свою вину в порушенні п. 2.9а ПДР. Крім того, у видихаємому повітрі ОСОБА_1 було встановлено наявність 1, 49 проміле алкоголю. Такий стан сп`яніння було неможливо отримати внаслідок вживання несуттєвої кількості алкогольних напоїв протягом 20 хвилин. Стан ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу та стан ОСОБА_1 після того, як він, за його словами, вжив алкогольні напої не має суттєвих розбіжностей, оскільки з відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які згодом були підтверджені спеціальним технічним засобом – газоаналізатором Драгер Алкотест. Крім того, з відеозапису, доданого до матеріалів провадження, вбачається, що  ОСОБА_1 біля приміщення автомийки о 16-16 год. на запитання поліцейського «чи вживали ви сьогодні алкогольні напої» - відповів «так». За таких підстав доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не зупиняли працівники поліції є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було винесено попередження за порушення п. 31.3 ПДР, що підтверджується  копією постанови про накладення адміністративного стягнення  по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 630717 від 15.03.2020 року (а.с. 10), та в процесі розгляду даної справи у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що стосовно ОСОБА_1 фактично відбулось адміністративне затримання є безпідставними, оскільки процедура адміністративного затримання передбачає обмеження особи у русі. В той же час ОСОБА_1 не був обмежений у русі з боку працівників поліції, а лише ухилявся від складання адміністративного матеріалу відносно нього постійно пересуваючись приміщенням автомийки та прилеглої до неї території. За таких дій ОСОБА_1 поліцейські були вимушені перебувати поряд з ним з метою складання необхідних адміністративних матеріалів, при цьому ніяким чином не обмежуючи останнього у пересуванні. Таким чином, дані доводи апеляційної скарги є безпідставними.   
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.
В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом», незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.  
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 
   ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката  Сніги В.І. залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  07 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 -  залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           В.В. Куракова