КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №761/24658/17                                                                           Головуючий у І інстанції - Пономаренко Н.В. 
апеляційне провадження №22-ц/824/1450/2019                                     Доповідач у ІІ інстанції - Гуля В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
21 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича при відкритті виконавчого провадження, стягувач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», -
 
встановив:
      ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження № 59352217 від 13.06.2019 року, винесеного на підставі виконавчого листа № 761/24658/17 від 21.03.2019 року. 
       Винести ухвалу про відсутність Державних символів Самостійної Української Держави України на печатці та офіційному бланку нікчемної постанови неконституційним органом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва і направити його до Верховної Ради України до негайного виконання порушеної статті 20 Основного закону прямої дії, Конституції України і прийняття Закону України про опис і порядок використання Державного Герба України.
       Надіслати ухвалу стосовно порушення законодавства, а саме на виконання ст. 20 Конституції України та використання неіснуючих державних символів Самостійної Української Держави України, Державної казначейської служби України, що містить ознаки кримінального правопорушення повалення конституційного ладу Держави Україна прокурору або органу досудового розслідування, яких зобов`язати надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.
     Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича у подальшому утриматись від використання печатки на офіційних бланках з зображенням недержавного герба Самостійної Української Держави України до прийняття Верховною Радою України Закону України про Державні символи Самостійної Української Держави України за ст. 20 Конституції України.
            В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
       Постанова про відкриття провадження завірена печаткою із зображенням Державного Герба України, проте на сьогодні не має законодавчого акту про Державний Герб України, тому приватний виконавець не міг у законний спосіб відкрити виконавче провадження. 
      Крім того приватний виконавець не оформив у конституційний спосіб свою посаду і в нього не має документів, якими підтверджується наявність відповідних повноважень діяти від імені Держави.
      Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року скаргу залишено без руху, оскільки вона не містить посилань на норми Закону України «Про виконавче провадження», які, на думку заявника, були порушені приватним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконачого провадження.
     При цьому заявником пред`явлено вимоги, які не можуть  бути предметом розгляду в порядку, передбаченому розділом VIIЦПК України «Про судовий контроль за виконанням судових рішень».
        Також відповідно до ст. 177 ЦПК України до скарги не додано копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості учасників справи.
        Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від від 04 липня 2019 року скаргу повернуто заявнику в зв`язку з невиконанням ухвали про залишення скарги без руху. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, оскільки суд порушив норми процесуального права, передбачених ст. ст. 76-80 ЦПК України і ухвалив рішення на підставі недопустимих та недостовірних доказів, що містяться у копіях документів, оригінали яких судом не перевірялись і не досліджувались. 
       У відзиві Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, яка не містить в чому саме полягає незаконність і необгрунтованість ухвали. Апеляційна скарга фактично зводиться до перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, що виконується.
       Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як роз`яснено в пункті  13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби  під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
 У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (п. 20 цієї Постанови).
Суть змісту скарги ОСОБА_1 зводиться до того, що постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена на примусове виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва,  прийнята неповноважною на те особою в зв`язку з чим приватним виконавцем порушено вимоги ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України.  
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
ЗгідноЗакону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Наказу Мін`юсту № 3053/5 від 25.10.2016 року «Про затвердження Порядку допуску до професії приватного виконавця», посвідчення приватного виконавця видається Міністерством юстиції України за підписом Міністра або його заступника особі, яка успішно склала кваліфікаційний іспит, на підставі відповідного рішення Кваліфікаційної комісії протягом десяти днів з дня складання кваліфікаційного іспиту.
Для виготовлення печатки приватний виконавець, який внесений до Єдиного реєстру приватних виконавців України та має розпочати свою діяльність, зобов`язаний замовити її виготовлення.
Печатка виготовляється за єдиним описом за рахунок коштів приватного виконавця.  Виготовлення печаток здійснюється підприємствами згідно з чинним законодавством.
Доступ особи до Автоматизованої системи виконавчого провадження та інших Єдиних та Державних реєстрів, необхідних для здійснення діяльності приватного виконавця, надається після внесення інформації про неї до Єдиного реєстру приватних виконавців України за умови отримання нею теоретичних знань та практичних вмінь по роботі з Системою та Реєстрами.
Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Мін`юстом.
Згідност. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
З викладеного можна дійти висновку, що у разі виникнення сумнівів щодо того, що особа має право здійснювати діяльність приватного виконавця, громадяни мають право звернутися до суду із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену на примусове виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, для з`ясування обставин чи прийнята вона повноважною на те особою.
        Таким чином в цій частині висновки суду не відповідають вимогам закону як і в тій частині, що пред`явлено вимоги, які не можуть бути предметом розгляду в порядку, передбаченому розділом VIIЦПК України «Про судовий контроль за виконанням судових рішень».
Статтею 262 ЦПК Украни передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В окремій ухвалі суд зазначає закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.
Зі змісту скарги інші пред`явлені вимоги стосуються саме з`ясування питань чи є підстави для постановлення окремої ухвали з відповідним реагуванням.
Таким чином суд неправильно визначився з характером спірних правовідносин, неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення  помилкової ухвали та відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
      Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, - 

                                                         постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      В.В. Гуль

           Судді                                                                         Л.П. Сушко

                                                                                               О.І. Сліпченка