Ухвала
 
02 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 310/7030/18
провадження № 51-930ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого 
ОСОБА_5 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 14 червня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 
2019 року,
встановив:
Захисник  ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 лютого 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати у чому полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та конкретизувати яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом. Крім того, звернено увагу захисника на те, що доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які він зазначав у своїй касаційній скарзі, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник  ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 28 лютого 2020 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув та допустився нових.
Зокрема, у виправленій, на думку  ОСОБА_4 , касаційній скарзі,  посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник фактично зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК, проте не вказує, які саме доводи сторони захисту у апеляційних скаргах залишились поза увагою суду апеляційної інстанції.
Крім того, зазначаючи про неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 
ст. 121 КК, захисник ОСОБА_4 взагалі не наводить необхідного обґрунтування таким своїм доводам щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 14 червня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 
2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_6 	ОСОБА_3 	
Судді: