У х в а л а    
Іменем України
 
06 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 643/18498/19
 
провадження № 61-3117ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-банк» на постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», державний реєстратор Малишев Віталій Валерійович, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева Віталія Валерійовича про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»). 
Позовна заява мотивована тим, що 30 серпня 2017 року між нею та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано споживчий кредит в іноземній валюті у розмірі 77 268 швейцарських франків зі сплатою 9,50 % річних. 
У цей же день для забезпечення кредитного договору був укладений договір іпотеки (майнових прав), предметом якого є майнові права на незакінчене будівництво двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 
На вказану квартиру вона набула право власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видано на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради у м. Харкові від 09 вересня 2008 року. Набуттю права власності на зазначену квартиру передувало укладення 10 січня 2006 року між нею та фірмою «Т.М.М.» договору про пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 . Розмір пайового внеску складав 72 723 доларів США, що станом на   день укладення договору за курсом Національного банку України еквівалентно сумі у розмірі 367 251 грн. Таким чином, між нею та банком склалися правовідносини, в яких вона є споживачем фінансових послуг, наданих банком.
26 липня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» без будь-яких погоджень з нею переоформив на себе право власності на її квартиру. Реєстраційні дії проведено державним реєстратором комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області (далі - КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області) ОСОБА_2 .
Вважала, що ці дії незаконні та такі, що не відповідають вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Враховуючи викладене, просила суд визнати запис про державну реєстрацію від 26 липня 2019 року за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 30 серпня 2017 року недійсним та його скасувати.
 
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що власником спірної квартири на час звернення до суду із вказаною заявою про забезпечення позову є АТ «Укрсоцбанк», тому ця обставина може стати підставою для проникнення до житла без її відома та всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
Крім того, банк у будь-який час може здійснити відчуження майна, що призведе до неможливості виконання судового рішення у цій справі у разі задоволення її позову.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 належним чином не доведено обставину, що невжиття заходів забезпечення цього позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи призведе до порушення її прав.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від  29 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року скасовано, й ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить АТ «Укрсоцбанк».
 
Судове рішення мотивоване тим, що предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, якою має право розпоряджатися АТ «Укрсоцбанк», оскільки вона належить банку на праві власності. Тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження майна, що, у свою чергу, ускладнить виконання рішення у випадку задоволення позову, отже є необхідним для збереження спірної квартири у власності цієї юридичної особи на час розгляду справи.
 
У касаційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 
 
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України). 
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
 
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
 
Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки предметом спору у   цій справі є визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, якою має право розпоряджатися АТ «Укрсоцбанк» на праві власності, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення шляхом накладення арешту на це майно, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення, отже є необхідним для збереження спірної квартири у власності цієї юридичної особи на час розгляду справи. 
 
Отже, обґрунтованим є висновок суду про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та заборони вчиняти певні дії банку, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.
 
Крім того, у пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у  тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі                     № 6-605цс16 зроблений висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Доводи банку у касаційній скарзі, що: при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати діяльності юридичної особи; в матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими, оскільки судом апеляційної інстанції досліджені докази у цій справі, що підтверджуються ухваленням законного судового рішення.
 
Крім того, правильним та обґрунтованим є висновок суду попередньої інстанції, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірної квартири до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівно прав`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
 
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
 
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-банк» на постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», державний реєстратор Малишев Віталій Валерійович, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора комунального підприємства «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області Малишева Віталія Валерійовича про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                               О. В. Білоконь

                                                                                                                Н. Ю. Сакара