ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/7933/19                                        Головуючий суддя І інстанції Бугера О. В.
Провадження № 22-ц/818/2142/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з сімейних відносин про стягнення аліментів

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді        Яцини В.Б.,
суддів колегії:                Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Бугери О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подано до суду позов, в якому вона просила збільшити розмір аліментів, сплачуваних відповідачем на її користь на підставі рішення суду від 25.09.2017 на утримання двох неповнолітніх дітей, встановивши аліменти в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня звернення із позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що на підставі вказаного рішення було стягнуто аліменти на утримання кожної дитини по 1000 гривень. На момент звернення її з цим позовом матеріальний стан відповідача суттєво змінився, він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву та зазначено, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_3 , 1957 року народження, окрім того, позивачем не оспорюється факт, що за наявності на праві власності власного житла, вона разом із дітьми проживає в квартирі, що належить йому та його матері. Всі витрати на утримання квартири сплачуються ним. Також він оплачує гуртки дітей. Вважав, що позов є передчасним. Просив в позові відмовити.
В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили його задовольнити. Посилались на те, що з моменту стягнення аліментів значно поліпшився майновий стан відповідача, він має дохід та можливість виїжджати за кордон на відпочинок, про що викладає відповідні підтвердження у соціальних мережах. Також він без її згоди продав автомобіль, який сторони спільно придбали в шлюбі та купив новий більш коштовний автомобіль Шевроле, що свідчить про наявність коштів. Відповідач ігнорує її прохання прийняти участь в оплаті витрат на оздоровлення дітей, внаслідок чого ці витрати несе позивач самостійно. Хворіє їх син, витрати на лікування вона сплачує самостійно, відповідач допомоги не надає. Зазначала, що посилання відповідача на пенсійний вік його матері є безпідставним, оскільки вона хоча і є пенсіонеркою, однак працює, тому не перебуває на його утриманні, витрати на оплату комунальних послуг сплачує самостійно. Вважали, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину.
Відповідач та його представник проти позову заперечували, зазначали, що майновий стан відповідача не змінився. Визнав, що дійсно наразі мешкає із іншою жінкою, їздив за межі країни на відпочинок, про хворобу сина не знав, аліменти сплачує, з дітьми спілкується, декілька разі сплачував витрати на відвідування гуртка дітьми. Також суду зазначив, що він дійсно є фізичною особою підприємцем, але його доходи з моменту прийняття рішення судом не змінились.
Рішенням Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Збільшено розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_2 в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2017 у справі №644/5136/17.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, з моменту набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Зазначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про повне задоволення її позовних вимог. 
В обґрунтування скарги зазначила, що суд не з`ясував можливі джерела доходів відповідача, за які той існує і робить грошові перекази, належним чином не встановив матеріальне становище платника аліментів.
Вважає, що пославшись на інформацію отриману з ДПС України ГУ ДПС у Харківській області суд першої інстанції не вирахував, що середньомісячний дохід відповідача становить 12157,23 грн, що ніяк не перешкоджає останньому сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі заявленому позивачем.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що спір у даній справі виник з приводу стягнення суми, розмір якої є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без повідомленням учасників справи. 
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи у порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення визначені у ст. 376 ЦПК України, а саме:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 30.11.2019 та аналогічний розмір відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 в розмірі 2218 гривень. При цьому розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму.
Враховуючи наведене, а також те, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів відповідач є фізичною особою підприємцем, змінився встановлений державою прожитковий мінімуму на дитину, змінився вік дітей, суд вважав, що заява про збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд вважав за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються на кожну дитину до 1500 гривень.
Що стосується доводів позивача про наявність витрат пов`язаних із лікуванням дитини, суд зазначив, що у разі наявності відповідних витрат позивач має право звертатись до відповідача із вимогами щодо їх відшкодування, а у разі спору, звертатись до суду.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів. 
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
У даному випадку спір у першу чергу стосується майнових інтересів двох малолітніх дітей, батьком яких є відповідач.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За приписами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо  батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 29.07.2006, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Відповідач є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до даних інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади. Позивач та неповнолітній ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до даних інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади.
Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2017 у справі № 644/5136/17 було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом, тобто з 16.08.2017 і досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Із змісту даного рішення вбачається, що на момент прийняття рішення відповідач офіційно не працевлаштований та фактично має змогу сплачувати 2000 гривень. Судом враховано встановлений в державі прожитковий мінімум на дитину до 6 років, загальний розмірі усіх відрахувань, що не може перевищувати 20% доходу, а у випадках, передбачених законодавством 50% заробітної плати.
Відповідачем надано до відзиву копії платіжних розрахунків про нарахування вартості комунальних послуг на ім`я ОСОБА_3 , а також квитанцію про оплату послуг, так саме від імені ОСОБА_3 .
За даними КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» від 07.11.2019 № 20 дитина ОСОБА_5 знаходиться на диспансерному обліку у амбулаторному відділенні № 6 даного закладу з 03.08.2018, регулярно має обстеження, безкоштовно отримав профілактичне контрольоване лікування на фоні вітамінів та гепатопротекторів, які частково купувались матір`ю. У травні 2019 року було проведено томографію за кошти матері дитини. Наступне контрольне обстеження у травні 2020 року. З 2015 року ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря офтальмолога, потребує носіння окулярів, вітамінотерапії та корекції, що підтверджується відповідною довідкою від 29.11.2019.
В судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що вона є матір`ю відповідача, позивач її невістка. Суду зазначила, що вона дійсно є пенсіонеркою, але на утриманні сина не перебуває, окрім того, що отримує пенсію, додатково працює, сама себе обслуговує, кошти син дійсно декілька раз надавав та вона сплачувала комунальні послуги за квартиру, але ці виплати не носять системний характер.
Судом було отримано інформацію з ДПС України Головного управління ДПС у Харківській області із змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 11.06.2018, розмір його доходу за період з 11.06.2018 по 31.12.2018 склав 85100,61 грн. За 2019 рік інформація про доходи не була надана, відповідно до вимог п.49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, оскільки ще не сформована.
Також, сторони не заперечували проти того, що питання оплати коштів за відвідування дітьми секції між ними не врегульовано, батько дійсно сплачував декілька разів вартість занять.
Тобто, сторони не проживають спільно, діти проживають із позивачем, відповідач є дієздатною особою, на момент розгляду справи працює, інших утриманців не має, витрати на оплату вартості комунальних послуг відповідачем не носять системного характеру.
Таким чином, вірним є висновок районного суду про те, що у відповідача порівняно із 2017 роком поліпшився матеріальний стан, оскільки він розпочав свою підприємницьку діяльність, яка приносить дохід, що підтверджується матеріалами справи.
Нормами ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:
1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:
1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 
1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.
Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не було надано доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що у нього наявні підстави сплачувати аліменти у розмірі меншому, ніж мінімальний рекомендований відповідно до ст. 182 СК України.
Як вбачається з інформації з ДПС України Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 11.06.2018, розмір його доходу за період з 11.06.2018 по 31.12.2018 склав 85100,61 грн.
Зазначене свідчить, що орієнтовний місячний дохід відповідача становив 14183,44 грн.
Доказів того, що на час розгляду справи в суді першої інстанції його дохід скоротився або що відповідач має інших утриманців матеріали справи не містять.
У той же час ОСОБА_1 не надано доказів, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, що значно перевищує мінімальний рекомендований для однієї дитини.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У контексті встановлених судом обставин справи присудження судом аліментів на суму 1500 грн. не можна вважати достатнім для забезпечення інтересів дитини, з урахуванням рівня доходу відповідача та позивача, яка опікується двома малолітніми дітьми, надана судом оцінка обставин справи не відповідає вказаним вище нормам ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України про те, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Тому колегія суддів частково погоджується з доводами скарги та на підставі п.п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє частково апеляційну скаргу, змінює в частині визначення нового розміру аліментів рішення суду першої інстанції, визначивши їх розмір на одну дитину у сумі 2218 гривень на місяць.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року – змінити в частині визначення розміру аліментів.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Харків, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_1 , аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2218 гривень щомісячно на кожну дитину, з моменту набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 16 червня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.