Справа № 761/21034/19                                                                                                    Суддя в І-й інстанції Циктіч В.М.
Провадження № 33/824/429/2020                                                                              Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
27 травня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дрижакової Д.Ю., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 19 травня 2019 року, о 23 годині 20 хвилин, в м. Києві, по вул. Стеценка, керував автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та блідість шкіри обличчя та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, суддя місцевого суду в обґрунтування його вини поклав неналежні та недопустимі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків. Відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння обґрунтував відмовою працівників поліції від надання на його вимогу сертифікат на прилад «Drager Alcotest 6810», який не дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом. Звернув увагу на результат проведеного за самозверненням медичного огляду на стан сп`яніння, який не виявив у нього алкогольного сп`яніння. Окремо апелянт вказав на порушення його права на захист допущене судом у ході розгляду справи, яке проявилося у розгляді справи у його відсутність. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Вислухавши пояснення захисника, яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Висновки судді місцевого суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння стверджуються наступними доказми:
протоколом про адміністративне правопорушення від 19.05.2019 року  серії ДПР18 № 344510 в частині фіксування часу, місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, щодо якої він складений, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким керувала особа, щодо якої складений протокол;
поясненнями, які у зазначеному протоколі дав ОСОБА_1 , із яких, у поєднанні із обставинами правопорушення, зазначеним у даному протоколі, можливо зробити висновок про наявність факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;
відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, із якого вбачається те, що ОСОБА_1 дійсно у присутності свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідність притягнення його до відповідальності та із дотриманням вимог закону наклав на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би ставили під сумнів правильність, законність та обґрунтованість висновків судді.
Посилання апелянта на ненадання йому сертифікату на пристрій, за допомогою якого повинен був проводитися огляд на стан сп`яніння та використання при цьому приладу не дозволеного до використання, не ґрунтуються на матеріалах справи. Так із оглянутого відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 не висував жодних вимог про надання йому сертифікату чи інших документів щодо приладу, за допомогою якого повинен був проводитися огляд на стан сп`яніння. У ході виявлення та фіксації адміністративного правопорушення на місці взагалі не виникало питань про технічний засіб за допомогою якого повинен був проводитися огляд на стан сп`яніння, у тому числі і щодо його назви, маркування, сертифікату, тощо. За змістом пояснень ОСОБА_1 , що дані ним у протоколі про адміністративне правопорушення, відмова від огляду викликана тим, що він поспішав. Між тим, положення ч.1 ст. 130 КУпАП не виключають відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності до того певних мотивів.
Та обставина, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння за результатами якого у нього такого стану виявлено не було, не виключає відповідальності останнього за відмову від проходження огляду та не указує на незаконність постанови судді місцевого суду. Так, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт дійсного перебування особи у стані алкогольного сп`яніння у даному випадку не має правового значення оскільки для висунення вимоги про проходження такого огляду, яка відповідно до п. 2.5 ПДР України породжує у водія обов`язок пройти такий огляд, достатньо лише наявності у водія ознак такого сп`яніння, що передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України  № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Будь-яких порушень вимог КУпАП, інших нормативних документів, у тому числі положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини у ході виявлення, фіксації правопорушення та розгляді справи у суді першої інстанції судом апеляційної інстанції не виявлено.
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. 
Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не виявлено у звязку із чим суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
 Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                            О.В. Ігнатюк