ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року	Львів	Справа № 461/1816/19 пров. № А/857/3132/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Гнідець Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року у справі №461/1816/19 (суддя Фролова Л.Д., час ухвалення 15 год. 50 хв., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №252 від 07 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП, а справу – закрити за відсутністю складу правопорушення.
Рішенням від 18 лютого 2020 року Галицький районний суд м. Львова адміністративний позов задовольнив повністю.
Скасував постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 252 від 07 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за  ст. 150 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн, провадження у справі – закрив у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнув з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Стягнув з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави (ДСА України) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Стягнув з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 11304 (одинадцять тисяч триста чотири) грн 00 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька районна адміністрації Львівської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що 07.11.02018 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР розглядалася адміністративна справа щодо ОСОБА_1 на підставі протоколу№81 від 18.10.2018 за ст. 150 КУпАП, який складений ЛМКП «Айсберг» про те, що ОСОБА_1 самовільно встановив кондиціонер на головному фасаді будинку АДРЕСА_1 . При цьому позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить копія списку №25306 від 02.11.2018 із трек-номером відправлення рекомендованої кореспонденції, якою позивач викликався на засідання комісії на 07.11.2018, витяг з поштового реєстру рекомендованої кореспонденції про отримання повістки на засідання адміністративної комісії на 07.11.2018 .
Апелянт вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до рішення №833 від 09.09.2011 (зі змінами та доповненнями) Львівської міської ради «Про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова» у п.3 обмеження щодо розміщення технічних елементів (пристроїв) заборонено розміщувати та встановлювати пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд-пам`ятках архітектури.
Згідно з рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.12.2005 №1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» вул. Театральна знаходиться у межах історичного ареалу.
Не погоджується апелянт і з розміром витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи, що такі не відповідають складності справи та витраченому адвокатом часу.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 252 від 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, накладено стягнення – штраф у розмірі 51,00 грн.
За змістом  протоколу № 81 від 18 жовтня 2018 року, що складений майстром ЛМКП «Айсберг», суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 встановив кондиціонер на головному фасаді буд. 4 по вул. Театральній у м. Львові всупереч вимогам  рішення Львівської міської ради №833 від 09.09.2011 (зі змінами та доповненнями) «Про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова».  
Судом першої інстанції також встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення № 81 від 18 жовтня 2018 року підписано від імені ОСОБА_1 невідомою особою, що підтверджується висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи № 34 від 28 січня 2020 року.
12 листопада 2018 року позивач звернувся до виконавчого комітету ЛМР зі скаргою, в якій просив скасувати постанову адміністративної комісії, проте рішенням від 21 грудня 2018 року № 1390 ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погоджуючись із постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №252 від 07.11.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив її до суду з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з порушенням вимог процесуального законодавства та без належного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, часу вчинення адміністративного правопорушення. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до розділу 3 рішення Львівської міської ради №833 від 09.09.2011 (зі змінами та доповненнями) «Про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова» заборонено розміщувати та встановлювати пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд-пам`ятках архітектури.
Згідно з рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.12.2005 №1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» вул. Театральна знаходиться у межах історичного ареалу.
Статтею 150 КУпАП передбачено, що порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП  передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до  ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно  зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до матеріалів справи обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлено на підставі протоколу № 81 від 18 жовтня 2018 року, що складений майстром ЛМКП «Айсберг», відповідно до якого ОСОБА_1 самовільно встановив кондиціонер на головному фасаді буд. 4 по вул АДРЕСА_2 .
Ст. 256 КУпАП, яка встановлює вимоги до змісту протоколу, зокрема, передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Як було встановлено судом, підписи Малишева В.А. у протоколі про адміністративне правопорушення виконані не ним, а іншою особою, про що наявний висновок судово-почеркознавчої експертизи.
Відтак, протокол, на підставі якого розглядалася справа про адміністративне правопорушення,  складений у відсутності особи, яку притягнуто до відповідальності, без його пояснень та без з`ясування часу вчинення правопорушення. 
Натомість ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_3 з 1979 року. При розгляді справи в суді першої інстанції стверджував, що кондиціонер було встановлено задовго до прийняття Львівською міською радою рішення №833 від 09.09.2011, на порушення якого покликається відповідач. Як доказ надав копію гарантійного талону, в якому зазначена дата продажу та відмітка сервісного центру, та такі вчинені у 2006 та 2007 роках.
Доказів, які б спростовували такі дані, відповідач не надав.
Крім того, колегія суддів вважає підставними висновки суду першої інстанції про відсутність доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки з долучених відповідачем копії списку №25306 від 02.11.2018 із трек-номером відправлення рекомендованої кореспонденції та витягу з поштового реєстру рекомендованої кореспонденції неможливо встановити направлення саме виклику на засідання комісії на 07.11.2018.  
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, не встановив всіх необхідних обставин справи, зокрема, час вчинення правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови адміністративної комісії від 07.11.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та закриття справи у зв`язку з невстановленням у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Відхиляє колегія суддів також і покликання апелянта на неспіврозмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи та з витраченим адвокатом часом, оскільки обсяг виконаних робіт та витрачений час підтверджуються наявними у матеріалах справи звітом, актом виконаних робіт. 
Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     
Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року у справі №461/1816/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 21.05.2020.