Постанова                                                     
Іменем України                           
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/35571/18-ц
провадження № 61-18196св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В. Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
заявник - сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив»,
заінтересовані особи - дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод», компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод», яка підписана представником Віценком Артемом Геннадійовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Крижанівської Г. В., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст заявлених вимог
У липні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» (далі - СВК «Перший національний виробничий кооператив») звернувся до суду із заявою про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, заінтересовані особи: Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» (далі - ДП «Старокостянтинівський молочний завод»), компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн».
Заява мотивована тим, що 12 серпня 2016 року між СВК «Перший національний виробничий кооператив» та ДП «Старокостянтинівський молочний завод» було укладено договір поставки молока № 49. 
Відповідно до умов договору СВК «Перший національний виробничий кооператив», як постачальник, зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність ДП «Старокостянтинівський молочний завод», як покупцю, натуральне коров`яче молоко незбиране, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.
На виконання умов договору № 49 та на підставі додаткової угоди № 2, згідно акту прийому-передачі векселя (векселів) від 18 серпня 2017 року векселедавець (ДП «Старокостянтинівський молочний завод) передав у власність векселеотримувача (СВК «Перший національний виробничий кооператив»), який прийняв як оплату, прості векселі номіналом 1 000 000 грн в кількості 12 штук на загальну суму 12 000 000 грн. 
Надалі СВК «Перший національний виробничий кооператив» передав векселі номіналом 1 000 000 грн у кількості 12 штук на загальну суму 12 000 000 грн на безоплатне зберігання компанії «Дейрі трейдінг корпорейшн».
27 лютого 2018 року СВК «Перший національний виробничий кооператив» направив до компанії «Дейрі трейдінг корпорейшн» вимогу щодо повернення векселів в строк до 05 березня 2018 року, однак, у вказаний строк векселі не було повернуто.
СВК «Перший національний виробничий кооператив» зверталось до Печерського управління поліції Головного управління поліції у місті Києві з заявою щодо вчинення шахрайських дій стосовно заволодіння вищевказаними векселями. 
Просив визнати недійсним втрачені векселі; відновити права СВК «Перший національний виробничий кооператив» на втрачені векселі шляхом спонукання ДП «Старокостянтинівський молочний завод» видати аналогічні прості векселі на вказану суму взамін простих векселів, що визнані недійсними. 
21 березня 2019 року представник ДП «Старокостянтинівський молочний завод» подав заяву про залишення заяви СВК «Перший національний виробничий кооператив» без розгляду в зв`язку з наявністю спора про право між СВК «Перший національний виробничий кооператив» та ДП «Старокостянтинівський молочний завод» і компанією «Дейрі трейдінг корпорейшн», який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року, з урахуванням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 червня                 2019 року про виправлення описки, заяву СВК «Перший національний виробничий кооператив» залишено без розгляду.
Залишаючи заяву СВК «Перший національний виробничий кооператив» про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі без розгляду, суд першої інстанції виходив з наявності спору про право (частина шоста статті  294 ЦПК України).
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу Козаченко Т. А., яка діє від імені та в інтересах Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив», задоволено.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року скасовано, справу за заявою СВК «Перший національний виробничий кооператив», заінтересовані особи: ДП «Старокостянтинівський молочний завод», компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн», про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що законодавством визначено спеціальний порядок розгляду справ за заявами про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі. З аналізу вказаних норм вбачається, що заява про залишення без розгляду заяви про визнання недійсними і про відновлення прав на втрачений цінний папір на пред`явника або векселя може бути подана суду виключно держателем втраченого цінного папера на пред`явника або векселя. Наслідком подання такої заяви суб`єктом такого права є не лише залишення без розгляду заяви про визнання недійсними і про відновлення прав на втрачений цінний папір на пред`явника або векселя, але й встановлення судом строку для пред`явлення позову заявником в загальному порядку до держателя цінного папера на пред`явника або векселя про їх витребування. Наслідком непред`явлення такого позову у встановлений судом строк є зняття судом заборони здійснювати будь-які операції за цінним папером на пред`явника або за векселем (частина третя статті 325 ЦПК України). Оскільки ДП «Старокостянтинівський молочний завод» є векселедавцем за векселями, щодо яких подана заява, а не держателем векселя у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення заяви СВК «Перший національний виробничий кооператив» про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі без розгляду.
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У жовтні 2019 року ДП «Старокостянтинівський молочний завод» подав касаційну скаргу, яка підписана представником Віценком А . Г., у якій просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року і залишити в силі ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на наявність спору про право щодо векселів, який може бути розглянуто та вирішено виключно за правилами позовного провадження. Судом апеляційної інстанції було порушено положення статті 320 ЦПК України та неправильно застосовано приписи статей 3, 11 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок». СВК «Перший національний виробничий кооператив» не є і не може бути заявником у розумінні частини першої статті 320 ЦПК України, оскільки не є особою, яка втратила цінний папір на пред`явника або вексель. СВК «Перший національний виробничий кооператив», вимагаючи відновлення права на цінні папери у зв`язку з їх втратою, повинен довести не лише факт втрати векселів, а й права вимоги за ними, адже векселі є платіжним документом за певними грошовими зобов`язаннями. Апеляційний суд  неправильно розтлумачив  приписи статей 323, 324, 325 ЦПК України, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про виключне право векселедержателя на подання заяви про залишення заяви без розгляду, що призвело до неправильного вирішення спору.
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надано. 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.  
У листопаді 2019 року цивільна справа № 757/35571/18-ц надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі. 
У статті 293 ЦПК України зазначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
В силу частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. 
Відповідно  глави 7 розділу IV cуди розглядають справи про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі в окремому провадженні (статті 320-328 ЦПК України). 
За змістом частини першої статті 320 ЦПК України  особа, яка втратила цінний папір на пред`явника або вексель, може звернутися до суду із заявою про визнання їх недійсними і про відновлення її прав на втрачений цінний папір.
Відповідно до частини першої статті 322 ЦПК України суд, одержавши заяву, своєю ухвалою постановляє:
1) зробити публікацію про виклик держателя втраченого цінного папера на пред`явника або векселя до суду;
2) заборонити здійснювати будь-які операції за втраченим цінним папером на пред`явника або за векселем.
Відповідно до статті 324 ЦПК України держатель втраченого цінного папера на пред`явника або векселя повинен у встановлений строк подати до суду, який постановив ухвалу, разом з цінним папером на пред`явника або векселем заяву про те, що він є його держателем.
У частині першій-третій статті 325 ЦПК України визначено, що якщо держатель втраченого цінного папера на пред`явника або векселя подасть заяву до суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви про визнання втраченого цінного папера на пред`явника або векселя недійсним і відновлення прав на нього без розгляду та встановлює строк для пред`явлення заявником позову в загальному порядку до держателя цього цінного папера на пред`явника або векселя про їх витребування.
Строк пред`явлення позову заявником до держателя втраченого цінного папера на пред`явника або векселя не може бути більшим двох місяців.
Якщо заявник у встановлений судом строк не пред`явить позову до держателя втраченого цінного папера на пред`явника або векселя, суд постановляє ухвалу про зняття заборони здійснювати будь-які операції за цінним папером на пред`явника або за векселем.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що процесуальним законодавством передбачено спеціальний порядок розгляду справ за заявами про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення прав на втрачений вексель. Ухвала про залишення без розгляду заяви про визнання недійсним і про відновлення прав на втрачений вексель постановляється в тому разі, якщо особа, яка є держателем втраченого векселя, подасть заяву про це до суду. Наслідком подання заяви держателем втраченого векселя є не лише залишення без розгляду заяви про визнання недійсним і про відновлення прав на втрачений вексель, але й встановлення судом строку для пред`явлення позову заявником в загальному порядку до держателя векселя про їх витребування. 
Тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи касаційної скарги стосовно того, що СВК «Перший національний виробничий кооператив» не може бути заявником у розумінні частини першої статті 320 ЦПК України, оскільки не є особою, яка втратила цінний папір на пред`явника або вексель є безпідставними та спростовуються матеріалами цивільної справи, а саме, копіями ухвал Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року, копіями протоколів обшуку від 08 листопада 2018 року, які підтверджують втрату векселів заявником (т. 1 арк. спр. 128-145).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержанням норм матеріального і процесуального права. Тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.
Керуючись статтями 400, 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод», яка підписана представником Віценком Артемом Геннадійовичем, залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко     
 
                                                                                                             І. О. Дундар 
 
                                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков