28.05.20
33/812/160/20

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 489/802/20 Головуючий у місцевому судді Губницький Д.Г.
Провадження № 33/812/160/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю: секретаря   -  Богуславської О.М.,  
   особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - Ігнатова Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, тимчасово непрацюючого,тимчасово 
проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_2 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року встановлено, що водій ОСОБА_1 12 лютого 2020 року о 00.01 год. в м. Миколаєві по вул. 1-ша Інгульська, 1-А, керував транспортним засобом Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності двох свідків водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер ARAM 2299 Alcotest 6810, покази приладу після проходження склали 1,43 % (проміле), тест №1534. З показами приладу водій погодився.
В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 268 КУпАП щодо належного повідомлення апелянта про розгляд справи, що стало причиною порушення права на захист. Судом не перевірено інформацію про адресу його місця реєстрації. З копії його паспорту вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На думку апелянта, така обставина є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вона винесена з порушенням процесуальних норм.
Крім того, вказує, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, що виключає склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів. У Постанові ВСУ від 23.10.19 по справі № 357/10134/17 викладена правова позиція щодо доказів у справі про адміністративні правопорушення (п.33-36).
Тому за відсутності доказів керування особою транспортним засобом застосування ч. 1 ст. 130 КУпАП є неможливим.
Також вважає, що судом не перевірені обставини справи шляхом допиту свідків.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. У Постанові ВСУ по справі № 560/751/17 (п. 32) викладена аналогічна позиція.
Тому на підтвердження факту відмови від проходження огляду мають бути допитані у судовому засіданні обидва свідки.
Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши усіх свідків в судовому засіданні.
Крім того вважає, що використання технічного приладу Drager Alcotest 6810 є незаконним, оскільки відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року № 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені абр відхилені сертифікати відповідності.
Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.
Таким чином, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, тому проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст.266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 також зазначає, що прилад «Drager Alcotest 6810» не пройшов калібування відповідно до технічних вимог його правильної експлуатації, а тому результати тесту не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, остання дата калібрування відповідно до чеку Drager Alcotest 6810 (а.с. 1) - 04.06.19. Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018 року № 45 Drager Alcotest 6810 може використовуватися за умови їх своєчасного калібрування з інтервалом 6 місяців.
Оскільки з моменту останнього калібрування минуло 6 місяців, то вказаний прилад не міг застосовуватися поліцейськими під час огляду на стан сп`яніння, а тому такі результати не можуть вважатися дійсними і тягнуть за собою недійсність проведення самого огляду на підставі ст. 266 КУпАП.
Крім того зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази його згоди з результатами алкотестера, тому поліцейський повинен був запропонувати йому пройти огляд у медичному закладі, чого в порушення ст. 266 КУпАП зроблено не було. Тому огляд на стан сп`яніння є недійсним і з цих причин також. В акті огляду не його підпис і у відповідній графі навіть не зазначено ПІБ особи, яка проходить перевірку, як це передбачено встановленою формою.
Посилаючись на викладене, просив скасувати оскаржувану постанову із закриттям справи за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
          Згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність  за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.    
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 297852 від 12 лютого 2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 12 лютого 2020 року о 00:01 год. в місті Миколаєві Інгульському районі, вул. 1-Інгульська, 1-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці, в присутності двох свідків водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатор алкотестера Драгер ARAM 2299 Alcotest 6810, покази приладу після проходження склали 1,43% тест №1534, з показами приладу водій погодився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі зазначено анкетні дані свідків, які були присутні при складанні протоколу, містить протокол також підписи даних свідків, а в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено: «пояснення надам в суді». Посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування не видавався. Також зазначено, що до протоколу надаються пояснення свідків, акт огляду, направлення, чек драгер №1534, DM 4151 боді камера відеорегістратор Xiomi 2E60.
Факт керування транспортним засобом 12 лютого 2020 року о 00 годині 01 хвилин в місті Миколаєві по вул.. 1- Інгульська, 1А водієм ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксованими в тесті № 1534, що також підписаний ОСОБА_1 , який, згідно Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» був долучений до протоколу і в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння, а саме показник 1,43%. Факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 не заперечував, пояснивши спочатку, що вживав напої вчора, а потім пояснив, що випив пляшку пива, так як втомився після роботи. 
Виходячи із даних тесту № 1534 технічного приладу алкотестер «Драгер» (а.с. 1), в м. Миколаєві Інгульського району, 1-Інгульська, 1-А, 12 лютого 2020р. о 00 годині 16 хвилин інспектором Левковичем І.І. було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_1 1,43% проміле.
Як слідує із письмових пояснень свідка ОСОБА_2 12 лютого 2020 року близько 00:10 год. в м. Миколаєві Інгульського району вул.. 1-Інгульська, 1-А, він був запрошений працівниками поліції у якості свідка. В його присутності водій автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер на місці зупинки транспортного засобу, прилад ARAM -2299 Alcotest 6810 результат згідно тесту №1534 складає 1,43 %. Водію було роз`яснено його право згідно ст. 268,266 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Свідок ОСОБА_3 надав аналогічні письмові пояснення. 
Крім того, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_4 , який зазначив, що піробляє таксистом та 12 лютого 2020 року близько 01:40 год приїхав на виклик за адресою АДРЕСА_1, до нього підійшов його знайомий ОСОБА_1 та попросив відігнати його авто Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 з адреси вул. АДРЕСА_1 так як він не має змоги це зробити, бо вживав алкоголь та поліція склала на нього адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_4 вказав, що погодився та зобов`язався доставити вищевказаний автомобіль за місцем гаражування, а саме АДРЕСА_1 . 
Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя місцевого суду дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП. 
Доводи апелянта про відсутність доказів керування транспортним засобом, що виключає склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.
Так, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 на питання поліцейського повідомив, що він їхав з роботи і хотів доїхати до гаражів, але в процесі керування транспортним засобом автомобіль через технічні неполадки став «барахлити», тому він змушений був зупинитися. Саме після цього до нього під`їхала патрульна машина поліцейських. В діалозі з поліцейськими ОСОБА_1 наполягав тільки на тому, що він сам зупинився, а не його зупинили, проте не заперечував факт керування транспортним засобом до зупинки.
Що стосується пояснень ОСОБА_1 , які він надав під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, про те, що він не керував транспортним засобом у той момент, коли до нього під`їхали поліцейські, так як уже зупинився і чекав поки його забере брат і тільки після цього випив 1 л пива, то апеляційний суд відноситься до них критично, так як зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений шляхом його зачитування поліцейським. Даний протокол підписаний ним без застережень про те, що він з ним не згоден. В протоколі відсутні пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, що випив пиво вже після зупинки транспортного засобу. На відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, прямуючи з роботи до гаражів, але через технічні поломки вимушений був зупинитися, що він вживав алкогольні напої вчора, а також випив пляшку пива, так як втомився після роботи. 
Під час своїх пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що повідомив брату про те, що зламався автомобіль і тому поки чекав брата випив 1л пива. Проте на відеозаписі зафіксовано, що у ОСОБА_1 був відсутній телефон, він наполягав щоб автомобіль був залишений на місці зупинки, не знав кого викликати для того, щоб забрати автомобіль.
Критично відноситься апеляційний суд також до пояснень ОСОБА_1 про те, що він повідомив брата ще перебуваючи на роботі, так як не знав чи доїде додому. Зазначене свідчить про те, що він не повідомляв брату точне місце своєї зупинки, а тому до його посилання на те, що він в автомобілі чекав брата, апеляційний суд ставиться критично, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль громадянином ОСОБА_4 був доставлений за місцем гаражування, а саме АДРЕСА_1 , що спростовує ствердження ОСОБА_1 про те, що він вимушений був зупинитися через технічну несправність автомобіля, а не через те, що помітив патрульний автомобіль поліцейських.
Проаналізувавши зазначені обставини, апеляційний суд критично ставиться до твердження водія ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, як до твердження наданого з метою ухилення від адміністративної відповідальності.
Доводи апелянта на те, що газоаналізатор алкотест «Drager» 6810, відсутній у переліку відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів, не заслуговує на увагу як на підставу для скасування постанови судді, виходячи з наступного.
Так, п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.
Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alkotest Drager №6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Наказом МВС України від 1 березня 2010 року №33, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за №262/17557, частиною 3 встановлено перелік спеціальних технічних засобів для  проведення  огляду  водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння:
     газоаналізатор «AlcoQuant 6020»;
     газоаналізатор «Alcotest 6510»;
     газоаналізатор «Alcotest 6810»;
     газоаналізатор «Alcotest 7410 Plus com»;
    прилад спеціалізований  визначення концентрації парів етанолу 
в повітрі, що видихається, «Алконт 01». 
В Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alkotest, в тому числі 6810 включений до вказаного переліку під № У 788-14.
Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатор Drager Alkotest має свідоцтво про державну реєстрацію №14455/2914, у якого необмежений строк дії. 
Виробник Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstrasse 1/23560 Lubek Germany, що відповідає реєстраційним матеріалам, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529 внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України. 
Як слідує із роздруківки приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» (а.с. 1) його повною назвою  являється «Drager Alcotest 6810», а номер зазначений на даній роздруківці вказаний, як АRАМ 2299.
Як убачається з сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки серії А №007292, цей сертифікат засвідчує, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alcotest…., які серійно виробляються фірмою Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідають затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника. Газоаналізатори Alcotest….Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки, - 1 рік. Даний сертифікат був виданий 01 вересня 2014р. 
Згідно роз`яснень ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 04.04.2017р., Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016р. засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. П.1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Даним Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016р. Таким чином газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. № 1747 і становить 1 рік.
Згідно свідоцтва №12-01/2470 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатор «Alcotest 6810» зав. № АRАМ 2299 виробник Drager Safety AG & Co. KGaA Німеччина, яким був протестований   ОСОБА_1 , 04.06.2019 року пройшов повірку і за її результатами відповідає вимогам МПУ 066/05-2013, що містить вимоги до метрологічних характеристик і значення метрологічних характеристик (клас точності, похибки, діапазон вимірювання) особливості застосування ЗВТ, дане свідоцтво чинне до 04.06.2020 року.
Посилання апелянта на лист Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018р. № 45 як на доказ є необґрунтованим, так як суду надана не завірена належним чином копія цього листа, яка видавалася іншому захиснику по іншій справі. Крім того, зміст даного листа не свідчить категорично про те, що прилад газоаналізатор Drager Alcotest 6810, не може застосовуватися. Даний лист містить висновок про те, що використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010р. по 10.02.2015р. є можливим, за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Втім, зазначення в тексті даного листа про те, що для газоаналізаторів Drager Alcotest 6810 встановлено інтервал між калібруванням у 6 місяців, протирічить наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. № 1747 та сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки типу серії А №007292, згідно яких термін періодичної повірки (калібрування) для даних виробів становить 1 рік, а також іншим зазначеним вище нормативним актам.
Слід також зазначити, що в листі ДП «Укрметртестстандарт» від 23.06.2018 року за вих. № 12-41/93, також зазначено, що термін «калібрування» можуть уживати у різних значеннях. У технічній документації на газоаналізатори Аlkotest терміном «калібрування» позначають операцію регулювання засобів вимірювальної техніки *, яка полягає у коригуванні нульових показів та чутливості засобів вимірювальної техніки із застосуванням робочих еталонів. Рекомендовані значення інтервалу між «калібруваннями» зазначає виробник в експлуатаційній документації на прилади. Для приладів, що використовуються на території України, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить 1 рік.
Отже, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду. Даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , а у разі не згоди з використанням вказаного приладу, він мав можливість пройти такий огляд в медичному закладі.
Проте свою незгоду з застосуванням для вимірювання стану алкогольного сп`яніння приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810, ОСОБА_1 висловив лише в апеляційній скарзі, в той час як ні під час проведення такого огляду працівниками поліції на місці зупинки, ні після цього, ОСОБА_1 не виказував жодним чином свою незгоду щодо його застосування. 
За такого газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ, має свідоцтво про державну реєстрацію, а відтак, є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції, чим спростовуються доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора.
Спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції в Миколаївській області при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 297852 від 12 лютого 2020 року в місті Миколаєві вул.. 1-ша Інгульська , 1 А також твердження апелянта щодо відсутності його згоди з результатами алкотестера, а також що в акті огляду не його підпис, оскільки на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння та не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, а також власноручно підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківку тестування на алкоголь та складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Що також узгоджується з поясненнями свідків.
Спростовується оглянутим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського також твердження ОСОБА_1 про те, що у разі з незгоди з результатами алкотестера поліцейський повинен був запропонувати йому пройти огляд у медичному закладі, чого зроблено не було.
Так, статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.
П. 7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., який передбачає, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, застосовується у разі наявності відповідних підстав для такого огляду, зокрема, передбачених п.6 даного Порядку, а саме коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами. У такому випадку він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я і такий огляд повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення зазначених підстав.
Проте в даному випадку  ОСОБА_1  було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі.  ОСОБА_1  спочатку взагалі відмовився від проходження огляду, а потім у присутності 2 свідків погодився на проходження огляду на місці зупинки. Після проходження огляду ОСОБА_1  не висловлював незгоду з його результатами, що засвідчив своїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також в тесті.
При прийнятті рішення у справі суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Доводи апелянта, що в акті огляду на стан сп`яніння не його підпис, спростовується записом з відеореєстратора поліцейського, згідно якого ОСОБА_1 поставив в ньому свій підпис добровільно без жодних заперечень. За такого не має вирішального значення те, що в ньому не зазначено ПІБ перевіряємої особи, так як матеріалами справи достеменно встановлено, що цією особою був саме ОСОБА_1 . 
Отже, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 297852 від 12 лютого 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою тесту на алкоголь, відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, посилання апелянта на спрощений підхід до розгляду справи через не виклик та не допит в суді свідків, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, так як свідки перед наданням пояснень були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України (а.с.5-6), їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. За такого ствердження апелянта про те, що відсутність їх допиту саме в судовому засіданні зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді, є безпідставним.
Посилання апелянта на порушення суддею норм процесуального законодавства під час розгляду справи, а саме на те, що суддя розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять відомостей про направлення йому повідомлення про розгляд справи за місцем його реєстрації, а також на те, що суд не вжив заходів для встановлення його місця проживання, не є безумовною підставою для скасування постанови судді, так як матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 297852 від 12 лютого 2020 року, яку він особисто повідомив поліцейським при складанні протоколу як його фактичне місце проживання на час складання протоколу. В зв`язку з неявкою до суду правопорушника розгляд справи тричі відкладався. Враховуючи обмежений термін розгляду справ про адмінправопорушення та визначений законом термін накладення стягнення, який становить три місяці, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника. Крім того, в суді апеляційної інстанції права ОСОБА_1 були поновлені і йому була забезпечена можливість надати свої пояснення по справі та взяти участь у дослідженні всіх доказів, які є в справі, які були оцінені у сукупності з іншими доказами по справі, і в результаті аналізу яких було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
За такого, постанова суду першої інстанції з підстав того, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції та його присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта, а тому не є безумовною підставою для скасування постанови судді.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшла до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Тому підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова