Ухвала
Іменем України                                
 
14 травня 2020 року
м. Київ
справа № 2-01223/11
провадження № 61-7314 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,           Лідовця Р. А.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПравексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області               від 26 березня 2012 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПравексБанк» (далі - ПАТ КБ «ПравексБанк») задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПравексБанк» заборгованість по кредитному договору № 1986-019/07Р від 14 вересня  2007 року у сумі 564 262,62 грн, яка складається з 451 728,96 грн заборгованості за непогашений кредит, 22 623,11 грн заборгованості по несплаченій пені за несвоєчасне погашення кредиту, 64 656,83 грн заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитними коштами, 25 253,71 грн заборгованості по несплаченій пені за несвоєчасне погашення відсотків. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У червні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-01223/11, а саме стягувачаз ПАТ КБ «ПравексБанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Заява обґрунтована тим, що на виконання заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2012 року було видано виконавчі листи № 2-01223/11, на підставі яких відкрито виконавче провадження. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги 10 серпня 2017 року, укладеного між ПАТ КБ «ПравексБанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як новий кредитор, набуло право вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором                           № 1986-019/07Р від 14 вересня 2007 року.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Замінено стягувача з ПАТ КБ «ПравексБанк»на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області               від 26 березня 2012 року у справі № 2-01223/11.
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга             ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області          від 07 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду          від 06 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга 
є необґрунтованою.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні 
в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) 
є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 
512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, 
у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження 
№ 61-46230св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав 
і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. 
Судами встановлено, що 10 серпня 2017 року між ПАТ КБ «ПравексБанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПравексБанк» відступило 
ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 1986-019/07Р від 14 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПравексБанк». 
10 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПравексБанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»                       підписали акт приймання-передачі прав вимоги за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 1986-019/07Р від 14 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПравексБанк».
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції,         з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»набуло всіх прав кредитора ПАТ КБ «ПравексБанк», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , а також стягувача                    у виконавчому провадженні у справі № 2-01223/11, тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені                            в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд           у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області              від 07 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду              від 06 лютого 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПравексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                 Б.І. Гулько
 
                                                                                                                 Р. А. Лідовець