ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«05» травня 2020 року 
м. Харків
справа № 636/1209/19-ц
провадження № 22ц/818/2439/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -                        ОСОБА_2  
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2020 року в складі судді Ковригіна О.С.
в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що він з ОСОБА_2 перебував у шлюбних відносинах з 14 червня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, від якого у них народилося троє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначив, що в ході розгляду справи про розірвання шлюбу встановлено, що з липня 2012 року сторони спільного господарства не ведуть, його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з ним. 

Вказав, що на даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Харківському національному університеті мистецтв імені Івана Котляревського на денній формі навчання за державним замовленням та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Зазначив, що відповідачка жодної допомоги їх сину не надавала. ОСОБА_2 є дієздатною та працездатною особою; хвороби, що заважають працевлаштуванню не має, на обліку у державній службі зайнятості не перебуває, однак, офіційно не працевлаштована. Наразі йому відомо, що відповідачка систематично виїжджає за кордон з метою працевлаштування і перебуває там щоразу не менше півроку, а отже допомагати утримувати сина має можливість.

Посилався на те, що особи, щодо яких відповідачка має аліментні зобов`язання відсутні, на утриманні інших осіб не має, її батьки отримують пенсії.

Зазначив, що він вдруге одружений, отже має матеріальні зобов`язання перед іншою родиною. Також, з 19 лютого 2019 року він сплачує аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З ним залишився проживати їхній старший син, який не має власного доходу, адже проходить строкову службу в армії, що змушує його утримувати належну йому на праві сумісної власності квартиру у місті Чугуєві, а також допомагати йому під час служби харчами, поповненням мобільного, одягом, взуттям тощо.

Зазначив, що він є приватним підприємцем, дохід якого не є постійним, а коливається в залежності від попиту на його послуги. Останнім часом його середній дохід складає 5000,00 грн на місяць. На сьогодні навчання потребує значних витрат, а саме: 480,00 грн на місяць - проїзд на громадському транспорті в дві сторони щодня з гуртожитку до університету та назад, 500,00 грн на місяць - на придбання зошитів, книг та інших канцелярських приладів, 600,00 грн на місяць - витрати на проживання у гуртожитку, 3000,00 грн (із розрахунку 100,00 грн на день) - на продукти харчування, 1000,00 грн на місяць - на придбання сезонного одягу. Отже, щомісяця їхньому сину потрібно 4680,00 грн, з яких 1300,00 грн покриваються його академічною стипендією. Таким чином, на утримання їхнього сина потрібно 3 380,00 грн, з яких 50% 1690,00 грн має за законом сплачувати відповідачка.

Просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 , який продовжує навчання у Харківському національному університеті мистецтв імені Івана Котляревського, в розмірі 1690,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23-річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів; покласти на відповідачку судові витрати.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

При цьому вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги позову. При цьому зазначив, що той факт, що на момент подання позову повнолітня дитина проживає у гуртожитку, а не разом з ним, який продовжує його матеріально утримувати, жодним чином не позбавляє його права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з матері дитини на утримання цієї дитини; що факт проживання повнолітньої дитини з ним встановлено судовим рішенням, що має преюдиціальне значення і не потребує доказуванню.

31 березня 2020 року електронною поштою та 07 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначила, що позивачем не надано доказів, що повнолітній син проживав або проживає разом з ним. Вказала, що судовим рішенням від 04 грудня 2013 року, на яке посилається позивач, лише розірвано шлюб між ними. Ніякого рішення про визначення місця проживання дитини судом не ухвалювалось. Після розірвання шлюбу з липня 2012 року до вересня 2017 року вона разом з сином ОСОБА_1 тимчасово проживала за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за цією адресою з 03 березня 2007 року по 24 січня 2018 року та знятий тимчасово з обліку у зв`язку з проживанням в гуртожитку Харківського національного університету мистецтв імені І. Котляревського за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово зареєстрований на час навчання. Таким чином, їхній син ОСОБА_1 ніколи не проживав і не проживає з батьком та навіть ніколи не був зареєстрований за місцем реєстрації позивача, тому позивач не може мати статусу позивача. Зазначила, що їхній син є студентом денної форми навчання, проживає у гуртожитку, а тому, продовжуючи навчання, перебуває на повному державному забезпеченні. 

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що підстав для стягнення з матері повнолітнього сина на користь батька повнолітнього сина на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, немає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 14 червня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та вказано про те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з липня 2012 року, спільного господарства не ведуть, позивачка з дочкою мешкає окремо, сини залишилися проживати з батьком (а. с.14).

07 липня 2017 року ОСОБА_1 вдруге одружився з ОСОБА_8 (а. с.12).

01 березня 2019 року суддею Чугуївського міського суду Харківської області видано судовий наказ по справі № 636/646/19, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а. с.15).

Із довідок Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського № 1319 від 19 березня 2019 року та № 1340 від 29 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_6 дійсно є студентом ІІ курсу театрального факультету (спеціалізації «Акторське мистецтво драматичного театру і кіно», ОКР «Бакалавр» Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського, IV рівня акредитації, з денною формою навчання, за рахунок державного бюджету з терміном навчання 4 роки з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року (а. с.20, 116).

ОСОБА_6 проживає та зареєстрований з 02 лютого 2018 року на термін навчання у гуртожитку Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського за адресою: АДРЕСА_3 (а. с.20, 116).

Як вбачається з довідки Харківського національного університету мистецтв імені І.П. Котляревського № 249 від 26 березня 2019 року та № 425 від 04 червня 2019 року, ОСОБА_6 сплатив за проживання у гуртожитку з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року у сумі 3640,00 грн (а. с.21).

Із довідки № 309 від 26 червня 2013 року, виданої комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством м. Чугуєва ОСОБА_4 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 проживають її син ОСОБА_6 та його родина: дружина ОСОБА_2 , сини ОСОБА_3 , 1998 року народження, ОСОБА_6 , 1999 року народження, та дочка ОСОБА_4 2003 року народження, про що свідчать та підтверджують сусіди (а. с.181).

Із довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 216 від 29 серпня 2014 року, № 424 від 28 квітня 2016 року, виданих виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с.120, 121).

Як вбачається із довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 56, 57 від 08 січня 2019 року, виданих виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.122, 123).

З копії паспорту ОСОБА_6 , серія НОМЕР_1 , вбачається, що з 03 березня 2007 року його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , а з 02 лютого 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 (а. с.124-125).

Із довідок про доходи № 242 від 26 березня 2019 року та № 425 від 04 червня 2019 року, виданих Харківським національним університетом мистецтв імені І.П. Котляревського вбачається, що ОСОБА_6 за період з липня 2018 року по лютий 2019 року отримав стипендію в розмірі 10 644,40 грн, за період з січня 2018 року по травень 2019 року - 21 334,30 (а. с.22, 117).

Матеріали справи містять копії платіжних доручень, з яких вбачається, що позивач відправляв на рахунок сина ОСОБА_6 грошові кошти, зокрема, 19 серпня 2018 року - 50,00 грн, 30 серпня 2018 року - 500,00 грн, 02 вересня 2018 року - 200,00 грн та 50,00 грн, 14 вересня 2018 року - 350,00 грн, 17 вересня 2018 року - 150,00 грн, 28 вересня 2018 року - 300,00 грн, 12 жовтня 2018 року - 150,00 грн, 09 листопада 2018 року - 200,00 грн, 19 листопада 2018 року - 200,00 грн, 29 листопада 2018 року - 200,00 грн, 05 грудня 2018 року - 200,00 грн, 08 грудня 2018 року - 200,00 грн, 10 грудня 2018 року - 200,00 грн, 08 січня 2019 року - 200,00 грн, 15 січня 2019 року - 200,00 грн, 19 січня 2019 року - 200,00 грн, 31 січня 2019 року - 200,00 грн, 17 лютого 2019 року - 300,00 грн, 07 березня 2019 року - 200,00 грн; 28 вересня 2018 року - 500,00 грн, 12 жовтня 2018 року - 200,00 грн, 26 жовтня 2018 року - 300,00 грн, 14 листопада 2018 року - 502,51 грн, 26 листопада 2018 року - 300,00 грн, 11 грудня 2018 року - 300,00 грн, 13 грудня 2018 року - 301,51 грн, 28 грудня 2018 року - 500,00 грн, 08 січня 2019 року - 500,00 грн, 15 січня 2019 року - 500,00 грн, 25 лютого 2019 року - 502,51 грн (а. с.30-62).

Також матеріали справи містять копії квитанцій, з яких вбачається, що позивач здійснював поповнення мобільних за номерами телефонів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , зокрема, 16 липня 2018 року на суму 100,00 грн, 19 січня 2018 року - 80,00 грн, 08 грудня 2018 року - 95,00 грн, 17 лютого 2018 року - 90,00 грн, 05 березня 2019 року - 125,00 грн, 05 лютого 2019 року - 90,00 грн, 17 лютого 2019 року - 100,00 грн, 13 лютого 2019 року - 95,00 грн, 01 грудня 2018 року - 100,00 грн, 14 січня 2019 року - 100,00 грн, 14 листопада 2018 року - 60,00 грн, 27 грудня 2018 року - 50,00 грн, 17 січня 2019 року - 100,00 грн (а. с.85-97).

З 24 жовтня 2007 року позивач є фізичною особою-підприємцем. З податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік вбачається, що загальна сума доходу за звітний період становить 52 900,00 грн (а. с.23-26).

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що право на подання позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину одним із батьків передбачено у частині третій статті 199 СК України, зокрема, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Встановивши, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був ані зареєстрований, ані мешкав за місцем реєстрації позивача, правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що той факт, що на момент подання позову повнолітня дитина проживає у гуртожитку, а не разом з ним, який продовжує його матеріально утримувати, жодним чином не позбавляє його права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з матері дитини на утримання цієї дитини; що факт проживання повнолітньої дитини з ним встановлено судовим рішенням, що має преюдиціальне значення і не потребує доказуванню судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідками, виданими виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області № 216 від 29 серпня 2014 року, № 424 від 28 квітня 2016 року та копією паспорта повнолітнього сина, з яких вбачається, що фактичне місце його проживання з 03 березня 2007 року по 24 січня 2018 року зазначено за адресою реєстрації матері ОСОБА_2 : АДРЕСА_5 , а з 02 лютого 2018 року - в гуртожитку університету за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, син та мати в період з 03 березня 2007 року по 24 січня 2018 року зареєстровані за однією адресою, а з 02 лютого 2018 року син зареєстрований в гуртожитку, тобто його проживання за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі у вищому навчальному закладі та має тимчасовий характер, цього не спростовано позивачем та доказів щодо іншого не надано.

Посилання ОСОБА_1 на порушення, на його думку, при розгляді справи судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки це не є підставами для скасування судового рішення.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1  в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст.367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 травня 2020 року.