ПОСТАНОВА
Іменем України

15 червня 2020 року 
Київ
справа №607/2233/17
адміністративне провадження №К/9901/44075/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 607/2233/17
за позовом ОСОБА_1 
до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 
третя особа Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно»
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року (головуючий суддя: Стельмащук П.Я.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Костіва М.В., суддів: Бруновської Н.В.,         Шавеля Р.М.), -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно», в якому просила: - визнати неправомірними дії відповідача по факту відмови їй у призначенні пенсії, яка зафіксована у протоколі від 30.01.2017; зобов`язати відповідача призначити їй пенсію відповідно до п. «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу першого звернення,  а саме з 29.11.2016.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що працювала у ВАТ «ТО «Текстерно» на посаді ткача з 11.07.1984, має стаж роботи на посаді більше 33 років, що дає право їй на пільгову пенсію. Однак відповідач безпідставно відмовив їй у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» не включивши у пільговий стаж періоди перебування у декретній відпустці, час перебування на лікарняних та у чергових відпустках.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2017 позов задоволено частково. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 29.11.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2017 залишено без змін.
5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що час перебування позивача у відпустках по догляду за дітьми безпідставно не включено до пільгового стажу, і такий, з врахуванням зазначених вище періодів становить понад необхідних 20 років (16 років 3 місяці по довідці, яка не враховує періодів перебування у декретних відпустках, + 4 роки 9 місяців перебування у декретних відпустках). Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець не пов`язує обчислення пільгового стажу згідно з пунктом  «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з зайняттям на цих роботах повний робочий день; ні цим Законом, ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено, що до пільгового стажу роботи мотальниці (оператора мотальних машин) включається тільки той стаж, коли працівник працював повний робочий день. Тому посилання пенсійного органу на неритмічний характер роботи підприємства не можна вважати обгрунтованими, хоча такий був врахований ВАТ ТО «Текстерно» при оформлення довідки для подання в пенсійні органи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. У листопаді 2017 року Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
7. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є помилковими, оскільки до пільгового стажу не зараховуються періоди перебування у декретних відпустках. А також, оскільки у зв`язку з неритмічною роботою підприємства, на якому працював позивач, зараховуються тільки фактично відпрацьовані дні, протягом яких працівник працював повний робочий день із шкідливими умовами праці, то у позивача відсутній достатній пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8.  Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.
9. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
10. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
11.  На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
12.  Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя      Гімон М.М., судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
13. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 26.06.2019 № 854/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л. В.
14. Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 12.06.2020.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Як свідчать записи в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , остання на підставі наказу №215 від 12.07.1984 прийнята на роботу в ткацький цех Тернопільського бавовняного комбінату (в подальшому перейменовано у відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно») ткалею 5-го розряду, де й працювала на момент звернення до суду.
16. 29.11.2016 позивач звернулася до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах.
17. Відповідно до наявної у справі копії протоколу №4 від 30.01.2017 засідання комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», комісія вирішила відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із недостатністю у неї спеціального стажу роботи (16 років 3 місяці 1 день), який комісія встановила із пільгової довідки ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно».
18. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах,  позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Відповідно до  статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична,     соціальна, правова держава.  Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
20. Офіційне тлумачення положення  статті 1 Конституції України  міститься у  рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого «Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї».
21. Відповідно до частин першої та другої  статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
22. Відповідно до п. 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
23. Пунктом «є» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої цієї статті.
24. Відповідно до положень п. «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;
25. Професія «ткач» внесена до Списку текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.
26. З матеріалів справи встановлено, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу виповнилось 51 рік.
27. Спірним у справі є наявність/відсутність у позивача саме пільгового стажу, передбаченого п. «є» ч. 1 статті Закону України «Про пенсійне забезпечення».
28. Відповідно до ч. 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
29. Згідно з ч. 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
30. Згідно з ч. 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
31. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
32. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
33. Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
34. Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.
35. Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
36. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня      2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі 678/65/17.
37. При цьому, з матеріалів справи убачається, що стаж роботи позивача за професією ткача в період з 12.07.1984 по дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах підтверджено трудовою книжкою та довідкою ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» (правонаступник Тернопільського бавовняного комбінату) від 28 грудня 2015 року № 5.
38. Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ВАТ «ТО «Текстерно» від 28.12.2015, стверджується, що сумарна тривалість стажу роботи    ОСОБА_1 на посаді ткача, зайнятої на роботах по обслуговуванню ткацьких верстатів в бавовняному виробництві повний робочий день з 11.07.1984 по 30.11.2015, становить 16 років 3 місяці 1 день.
39. Згідно з наказами ВАТ ТО «Текстерно» №139 від 15.12.1989, №53-ос від 29.05.1991, №192-ос від 21.12.1993 та довідки №06/131 від 07.04.2017, позивач з 16.01.1990 по 21.05.1991 перебувала у додатковій відпустці до досягнення дитиною одного року, з 21.05.1991 по 26.12.1991 і з 29.12.1993 по 25.10.1996 у додатковій відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Всього 4 роки 9 місяців.
40. За змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.
41. Отже, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
42. Таким чином, час зазначених відпусток в повному обсязі зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, а також до загального стажу роботи. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.
43. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №607/6447/17-а, 19 лютого 2020 року у справі №607/19152/15-а.
44. Отже, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 досягла 51 року, пільговий стаж становив більше 20 років (16 років, 3 місяці, 1 день по довідці, в якій не враховано періодів перебування у декретних відпустках, та 4 роки 9 місяців перебування у декретних відпустках).
45. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що відмова у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах є неправомірною.
46. Посилання Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на довідку ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» від 28 грудня 2015 року №5, в якій зазначено, що пільговий стаж ОСОБА_1 становить лише 16 років, 3 місяці, 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", вірно не взяті судами у цій справі до уваги, оскільки органом, який наділений правом визначати наявність стажу для призначення відповідної пенсії, є органи Пенсійного фонду України, а не ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно».
47. Також, посилання відповідача на те, що з 1992 року ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» працювало неритмічно та згідно з укладеним колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовувався режим скороченого робочого часу /тижня, місяця/ та підсумований облік робочого часу, виходячи із реальних можливостей, при наявності сировини та реалізацію готової продукції, а тому до пільгового стажу зараховується період роботи за фактично відпрацьований стаж згідно з представленими уточнюючими довідками, не заслуговують на увагу, оскільки докази на підтвердження цих фактів - відсутні.
48. При цьому слід зазначити про незастосовність до спірних правовідносин Порядку застосування Списків № 1 і № 2, оскільки, як указано в самому Порядку (пункт 1), він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-ХІІ, а звідси -  не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 цього Закону.
49. Аналогічна позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №161/2639/17, від 20 грудня 2019 року у справі №161/17750/16-а.
50. Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про те, що рішення відповідача, оформлене протоколом №4 від 30.01.2017 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є неправомірним та таким, що порушує права позивача на пенсійне забезпечення.
51. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
52. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
53. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
54. Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполученого Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).
55. У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).
56. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі, є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в рішеннях судів повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
57. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
58. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду