Номер провадження: 22-ц/813/1812/20 
Номер справи місцевого суду: 502/2011/19
Головуючий у першій інстанції Балан М. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2020 року                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  представника АТ «Альфа-Банк» – Борщенко Костянтина Юрійовича на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» про скасування запису державного реєстратора та поновлення права власності, –

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року представник ОСОБА_2 – ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» про скасування запису державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергій Васильович про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.07.2019 р. Державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на будівлю бази відпочинку «Фламінго»; а також просив поновити право власності ОСОБА_2 шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлові будівлі та споруди в базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 -1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 27.10.2008 Приморською сільською радою, та стягнення з АТ «Укрсоцбанк» на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні цього позову (а. в. м. 1-10).
08 жовтня 2019 року надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю бази відпочинку «Фламінго» загальною площею 753,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865688251223 та заборонити АТ «Укрсоцбанк» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на проникнення до приміщень бази відпочинку «Фламінго» (а. в. м. 11-13).
08 жовтня 2019 року ухвалою Кілійського районного суду Одеської області (суддя Балан М.В.) заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. А саме накладено арешт на будівлю бази відпочинку «Фламінго» загальною площею 753,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865688251223. В іншій частині заяви відмовлено (а. в. м. 16-19).
24 лютого 2020 року на електрону адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник позивача зазначив, що суд апеляційного суду дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки обґрунтовано припустив, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову призведе до невиконання чи утруднить таке виконя рішення суду у разі задоволення позову. ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції було винесено з дотримання норм процесуального та матеріального права, а вжиті заходи забезпечення є співмірними заявленим позовним вимогам.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до АТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: КП «Агенція реєстраційних послуг» про скасування запису державного реєстратора та поновлення права власності, посилаючись на те що невжиття відповідних заходів може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Наведене є достатньою підставою для накладення заходів забезпечення позову, тому заяву ОСОБА_3 у частинні забезпечення шляхом накладення арешту на будівлю бази відпочинку «Фламінго» було задоволено. Щодо забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на проникнення до приміщень бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в цій частині судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви через відсутність доказів на підтвердження того, що в приміщеннях бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться будь-яке рухоме майно, що належить саме ОСОБА_2 , яке може бути втрачене або пошкоджено.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне. 
З тексту позовної заяви вбачається, що за заявою представника ПАТ «Укрсоцбанк» 31.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис за №25200, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 2007/669/19-3 від 20.01.2007 року, а саме: стягнути заборгованість, за період з 01 серпня 2015 року по 12 вересня 2017 року на загальну суму 267 451,28 дол. США, яка складається з: строкової заборгованості – 31 917,02 дол. США; простроченої заборгованості – 98 080, 88 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках – 50,56 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках – 137 402,82 дол. США.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2019 року справі №500/5450/18 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича за №25200 від 31 жовтня 2017 року за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №2007/669/19-3 від 19 січня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 02.07.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на будівлю бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Представник позивача 07.10.2019 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Агенція реєстраційних послуг» про скасування зазначеного запису та поновлення права власності ОСОБА_2  шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2  на нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 -1», на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.10.2008 Приморською сільською радою, та стягнення з АТ «Укрсоцбанк» на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні цього позову (а. в. м. 1-10).
08 жовтня 2019 року надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю бази відпочинку «Фламінго» загальною площею 753,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865688251223 та заборонити АТ «Укрсоцбанк» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на проникнення до приміщень бази відпочинку «Фламінго» (а. в. м. 11-13).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.  Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, а саме п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.
Приймаючи ухвалу про задоволення вимог заявника та вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд повинен повно та всебічно дослідити матеріали справи, встановити всі обставини, які мають значення для вирішення відповідного питання, навести обґрунтовані мотиви, які можуть свідчити про існування загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, суд повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами формуючи відповідні висновки щодо суті вимог заявника та приймаючи ухвалу щодо застосування/відмови в застосуванні відповідного заходу забезпечення позову.
Види забезпечення позову передбачено у частині 1 статті 150 ЦПК України, частиною 3 даної норми процесуального права встановлено вимогу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (постанова Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року).
Обставини, якими обґрунтовано позов, вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав.
Разом з тим, як вбачається з заяви про забезпечення позову позивач, посилалась на потенційну можливість відчуження спірного майна як на підставу, що унеможливіть чи ускладнить виконання рішення суду у майбутньому. Погоджуючись з доводами заявника у цій частині, суд першої інстанції не врахував неспівмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та дійшов помилкового висновку, щодо вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, що є надмірним втручанням у права відповідача.
Отже, оскільки спір на момент постановлення цієї ухвали між сторонами існує, проте вид забезпечення, вжитий судом першої інстанції не є співмірним заявленим позовним вимогам, з урахуванням предмету спору, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивачів про забезпечення позову, однак, не погоджується з обраним судом видом забезпечення позову у вигляді арешту, оскільки у зазначеній справі доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будівлі бази відпочинку «Фламінго» загальною площею 753,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865688251223. Заборона відчуження спірної частини нерухомого майна, на відміну від арешту, не обмежить прав на користування та володіння спірним нерухомим майном.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу, всупереч тому, що позивачем необхідність забезпечення позову не було обґрунтовано належними та допустимими доказами є необґрунтованими, оскільки об`єкт нерухомого майна, який є предметом позову зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим відповідач має реальну можливість здійснити відчуження вказаної бази відпочинку на користь інших осіб, що значно ускладнить, або взагалі зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу змінює в частині виду забезпечення позову з арешту на заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника АТ «Альфа-Банк» – Борщенко Костянтина Юрійовича – задовольнити частково.
Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2019 року про забезпечення позову змінити в частині виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на заборону відчуження нерухомого майна.
Заборонити акціонерному товариству «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код: 00039019) вчиняти будь-які дії щодо відчуження будівлі бази відпочинку «Фламінго» загальною площею 753,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865688251223.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

11.06.2020 року                                                                 м. Одеса