П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2874/19	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
при секретарі – П`ятіній В.В.,

за участю: 
представника апелянта - Пахотіної Оксани Юріївни,
представника позивача - Корнелюка Вадима Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в місті Одесі апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від  07.02.2020 по справі № 540/2874/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, –

                                   ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
У грудні 2019  року ТОВ "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" звернулось з адміністративним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 02.09.2019р. №UA508000/2019/000076/2 та картки відмови від 02.09.2019р. №UA508030/2019/00144.  
В обґрунтування позову зазначено, що 02.09.2019  позивачем було подано митну декларацію № UA508030/2019/005883, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 1 233 819, 63 грн., виходячи із контрактної вартості товару 40 730 доларів США, на підтвердження якої до митного органу надано повний пакет документів, передбачений статтею 53 МК України. Однак, 02.09.2019  відповідачем прийняті картки відмови №UA508030/2019/00144 та рішення №UA508000/2019/000076/2 про коригування митної вартості. Коригування митної вартості товару здійснено відповідачем за резервним методом. Зазначене рішення позивач вважає протиправним, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості, тому просить скасувати його, що і стало підставною для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 07 лютого 2020 року позов задовольнив.
Визнав протиправними і скасував прийняті Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі рішення про коригування митної вартості товарів №UA508000/2019/000076/2 від 02 вересня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA508030/2019/00144 від 02 вересня 2019 року.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (73003, м. Херсон, вул. Гоголя, 13, код ЄДРПОУ 43335608) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" (73000, м. Херсон, вул. Робоча, 66, код ЄДРПОУ 41230480) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3842,00 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-          згідно з Коносаментом, наданим позивачем до матеріалів справи та при декларуванні товару, перевізником зазначена компанія MSC RAVENNA FT930W , а фрахтувальником судна - Zhejiang Simon International Logistics С, а не транспортний експедитор ТОВ «ТГЛ Україна», довідку якого та рахунок на оплату транспортних витрат, а також договір транспортного експедирування від 23.05.2018 надав позивач. Але зазначений Договір транспортного експедирування від 23.05.2017 року не є належним доказом підтвердження як наданих послуг транспортуваня товару так і доказом посередницьких послуг даного експедитора для укладення договору із зазначеним в коносаменті перевізником, оскільки фрахтувальником судна зазначена інша юридична особа, а не зазначений експедитор і позивачем не надано будь-яких договорів експедитора з фрахтувальником судна чи то з самим перевізником;
-          оскільки наданий при декларуванні та до позову Коносамент не містить інформації про фрахт, а інший договір фрахтувальника з перевізником не надано, вартість перевезення при декларування товару нічим не підтверджена;
-          декларантом не було надано документи, що містяться у вимозі митного органу, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
-          заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. Декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на пакування та витрати на страхування, так як умовами поставки FOB передбачено страхування).
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що між ТОВ “ТД “АВТОДЕТАЛІ” (Замовник) та компанією “Hangzhou Haipai Transmission Technology CO LTD” (Підрядник) 20.06.2017 укладено контракт №20/06/2017 на виконання підрядних робіт з виготовлення продукції.
За умовами контракту підрядник зобов`язувався виготовити із власного матеріалу по технічній документації замовника продукцію в асортименті і кількості, указаних в контракті або у специфікаціях до контракту; замовник зобов`язувався прийняти і оплатити виконану роботу та виготовлений товар. Результатом виконаних робіт є готова продукція – запасні частини до автомобілів та сільськогосподарської техніки. Ціна робіт включала відшкодування вартості витрат підрядника і плату за виконану роботу та виготовлену продукцію, строки та умови оплати оговорюються по кожній окремій партії продукції і фіксувалась у специфікаціях. Загальна сума контракту склала 498000,00 доларів США. Поставка продукції відбувається згідно ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB .
На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів у вересні 2019 року позивач отримав від компанії “Hangzhou Haipai Transmission Technology CO LTD” товар – частини та пристрої для моторних транспортних засобів. Відповідно до Інвойсу НР19111 від 23.07.2019 отримано товар на загальну суму  47898,72 доларів США.
З метою декларування вказаного товару позивачем 02.09.2019 р. подано митну декларацію №UA508030/2019/005883, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 1 233 819, 63 грн , виходячи із контрактної вартості товару 40 730 доларів США.
З митною декларацією позивачем подано до митного органу пакет документів, передбачений статтею 53 МК України, а саме: контракт від 20.06.2017   № 20/06/2017 на виконання підрядних робіт по виробництву продукції та додатків до нього, додав до митної декларації крім контракту, Інвойс № НР19111 від 23.07.2019   на загальну суму 47 898.72 доларів США, коносамент 177ХВJBJN52215А від 01.08.2019, автотранспортну накладну № 801 від 01.09.2019 , лист № 37 від 30.08.2019 Мінекономрозвитку, пакувальний лист від 23.07.2019, платіжний документ, що підтверджує вартість товару, довідка що підтверджує вартість перевезення товару від 27.08.2019 , прайс-лист, додатки №№ 1,2,3,4 до Контракту, листи-роз`яснення, акт виконаних робіт, специфікацію, що не заперечується відповідачем.
Перевіривши документи, подані позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів Митницею зроблено висновок, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів.
За результатами оцінки ризику щодо МД №UA508030/2019/005883 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів.
Так, митним органом зазначено, що у сметі (кошторисі) № 8 “Витрати на виконання підрядних робіт” від 23.07.2019 не зазначено числових значень статей витрат, сума яких би дорівнювала вартості одиниці готової продукції, що не відповідає пункту 4.1 контракту. У специфікації до контракту вказано, що витрати на упаковку входять до вартості товару, тоді як у сметі інформація про це відсутня. Також у сметі відсутня дата здачі готової продукції, що суперечить пункту 1.1 контракту. Крім того, згідно правил Інкотермс 2010 на умовах поставки FOB, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару.
У зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, декларанту було запропоновано надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 Митного кодексу України: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, митна декларація країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів.
У відповідь на звернення щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, декларантом додатково було надіслано: копію митної декларації країни-відправлення; рахунок за здійснення транспортування вантажу; платіжне доручення щодо транспортування вантажу; калькуляції виробника товару.
Перевіркою додатково поданих документів відповідачем встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. Так, додатково надана копія митної декларації країни відправлення не має перекладу, що унеможливлює співставлення інформації зазначеної в ній та в документах поданих до митного оформлення. Декларантом не було надано документи, що містяться у вимозі митного органу, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Митницею 02 вересня 2019 року  прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA508000/2019/000076/2 від 02.09.2019, відповідно до якого коригування митної вартості товарів здійснено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, наявної у митному органі за митною декларацією №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019. Рівень митної вартості товару складає 6,15 дол. США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 17313*6,15 = 106474,95 дол. США).
Крім того, 02.09.2019 відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA508030/2019/00144. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару .
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митному кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від  13 березня 2012 року № 4495-VI ( далі - Митний кодекс України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).
Згідно зі статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідачем згідно частини  5 статті  54 МК України витребувані: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, митна декларація країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів. Також було повідомлено, що відповідно до пункту 6 статті 53 МК України  декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019  у справі №803/1212/14 та ін.
Статтею 55 Митного кодексу України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.
Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз приведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).
Відповідно до статті VII пункту 2 (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.
Відповідно до приписів статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції зі змісту рішення про коригування митної вартості товару №UA508000/2019/000076/2 від 02.09.2019, у визнанні заявленої декларантом митної вартості було відмовлено у зв`язку з тим, що на думку митниці позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на пакування та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. При цьому відповідач вважає, що подані документи містять розбіжності, а саме: у сметі № 8 “Витрати на виконання підрядних робіт” від 23.07.2019 не зазначено числових значень статей витрат, сума яких би дорівнювала вартості одиниці готової продукції, що не відповідає п.4.1 контракту. У специфікації до контракту вказано, що витрати на упаковку входять до вартості товару, тоді як у сметі інформація про це відсутня. У сметі відсутня дата здачі готової продукції, що суперечить п. 1.1 контракту. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення не має перекладу, що унеможливлює співставлення інформації зазначеної в ній та в документах поданих до митного оформлення. 
Зазначене, за висновками митного органу, свідчить про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах.
Вирішуючи спірне питання суд виходив із наступних висновків, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.
Інкотермс 2010 (Incoterms 2010) – це міжнародні правила, визнані урядовими органами, юридичними компаніями і комерсантами по всьому світу як тлумачення найбільш застосовних в міжнародній торгівлі термінів.
Згідно термінів Інкотермс -2010 за умовами поставки FOB (Free On Board) продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту; продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. 
Таким чином, за умовами FOB зазначається порт відвантаження. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, витрати на доставку товару з порту відвантаження за умовами Контракту покладаються на покупця і повинні включатись до митної вартості.
З цього приводу суд першої інстанції зазначив, що відповідачем ані в рішенні про коригування митної вартості, ані в поясненнях до суду так і не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових. Надані до митниці документи чітко передбачають, що вартість товару визначена із урахуванням умов поставки FOB.
При декларуванні товару та на вимогу митниці позивачем надавались, зокрема: договір транспортного експедирування від 23.05.2018 року № 23-05-18, укладений позивачем з ТОВ “ТГЛ Україна”, п. п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.9, 2.2.7, 2.4.15, 2.4.16, 3.2 якого за своїм змістом передбачають вчинення експедитором в інтересах позивача дій, пов`язаних з транспортуванням товару, оплатою вартості перевезення та компенсацією клієнтом понесених експедитором витрат на перевезення товару; довідка ТОВ “ТГЛ Україна” від 27.08.2019 року №TG005437.
Крім того, митний орган  посилається на те, що надана ТОВ “Торговий Дім “АВТОДЕТАЛІ” довідка про вартість перевезення, не має бути прийнята до уваги, оскільки відповідну довідку чинним законодавством України не визнано документом, який може підтвердити вартість господарської операції.
З цього приводу слід зазначити, що в матеріалах справи міститься договір транспортного експедирування від 23.05.2018р. № 23-05-18, укладений між ТОВ «Торговий Дім «АВТОДЕТАЛІ» та ТОВ «ТГЛ Україна», як експедитором, умови якого передбачають вчинення експедитором в інтересах позивача дій, пов`язаних з транспортуванням товару, оплатою вартості перевезення та компенсацією клієнтом понесених експедитором витрат на перевезення товару (а.с.29-33).
Згідно довідки ТОВ «ТГЛ Україна» від 27.08.2019 №TG005437 вартість перевезення та транспортно - експедиторських послуг по транспортуванню вантажу за коносаментом 177XBJBJN52215А, за маршрутом Нінгбо (Китай) – Одеса (Україна) складає 29 448,90 грн.(а.с.28)
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена в митній декларації №UA508030/2019/000419  митна вартість імпортованого позивачем товару 1  233 819,63 грн., серед іншого, включає в себе вартість транспортних та експедиторських послуг 29  448,90 грн. Також у вказаній довідці зазначається, що страхування вантажу не здійснювалось.
Отже, апеляційний суд не приймає до уваги такі посилання відповідача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час прийняття спірного рішення про коригування митної вартості  товарів та картки відмови у митного органу не виникало будь-яких зауважень до вказаної довідки, зокрема, цього не відображено в пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 02.09.2019  №UA508000/2019/000076/2.
Наведення відповідачем під час судового розгляду нових розбіжностей, які не зазначались останнім при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суперечить принципу верховенства права в частині забезпечення правової передбачуваності та правової визначеності, та не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.
Положеннями пункту 2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень статей  59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав неприйняття заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішеннях про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій ТОВ “Торговий Дім “АВТОДЕТАЛІ” митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.
Із положення, закріпленого у частині 1 статті 2 КАС України, випливає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, адміністративний суд не призначений для виконання функцій суб`єктів владних повноважень у випадках, коли ці суб`єкти з якихось причин не виконали покладені на них функції. 
Згідно пункту 27 висновків Постанови Пленуму ВАС України №2 від 13.03.2017р. дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить частині 1 статті 2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад.  Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018  по справі К/9901/6239/18 (815/469/15).
Конституційний Суд України в мотивувальні частині Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими  у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його обсяг та зміст ними буде реалізовано.
На підставі викладеного, колегія суддів також не вбачає підстав надання правової оцінки “розбіжностям”, які не зазначені Митницею у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Зазначивши в рішенні про коригування митної вартості товарів від 02.09.2019 № UA508000/2019/000076/2, що позивачем заявлено не повні відомості  про складові митної вартості, зокрема, щодо фактурної вартості та транспортних витрат, митним органом не конкретизовано в чому саме це виразилось.
Як встановлено судом, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товарів.
Відповідно до частини 2   статті 55 Митного кодексу України   прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених   наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
За результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу. У якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товарів було обрано митну декларацію №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019р. (числове значення митної вартості товару становить: 17313*6,15 = 106474,95 дол. США).
Саме з такої вартості відповідач виходив, визначаючи митну вартість ввезеного позивачем товару.
Однак, зі змісту вказаної митної декларації чітко видно, що умовами поставки за митною декларацією №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019   є FCA, на відміну від умов поставки товару позивачу, якими є FOB.
На думку суду, відмінність в умовах поставки виключає можливість порівняння заявленої позивачем митної вартості із митною вартістю товару, увезеного іншим суб`єктом за митною декларацією №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019 .  
Крім того, наявна в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформація про якісні та інші характеристики товару, щодо якого здійснювалось митне оформлення за митною декларацією №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019 , не дає можливості в повній мірі порівняти його із товаром, який було подано для митного оформлення позивачем.
Також суд звертає увагу, що країна відправника за митною декларацією №UA110150/2019/235689 від 20.08.2019 є Білорусь, у той час як країною відправника за митною декларацією, поданою позивачем є Китай.
А відтак, порівняння відповідачем їх ціни є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.
Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару .
Таким чином, суд вважає необґрунтованими наведені відповідачем підстави для коригування митної вартості товару. 
Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості від 02.09.2019 №UA508000/2019/000076/2 та картки відмови від 02.09.2019 №UA508030/2019/00144, отже позовні вимоги ТОВ “Торговий Дім “АВТОДЕТАЛІ” є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.
Колегія суддів відхиляє  посилання апелянта, що у наданих позивачем документах не міститься інформації про страхування товару, оскільки ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною 2 статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що ТОВ “Торговий Дім “АВТОДЕТАЛІ” понесло витрати на страхування.    
При цьому, пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу  України передбачено  необхідність подання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, лише у випадку, якщо страхування товару здійснювалося.
Варто зазначити, що умови поставки FOB (Free On Board) за Інкотермс-2010 не передбачають обов`язковості страхування товару, тоді як у наданій позивачем до митниці довідки ТОВ “ТГЛ Україна” від 27.08.2019 №TG005437 зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.
Також, на спростування посилань Чорноморської митниці Держмитслужби на те, що згідно обраними умовами поставки вартість страхування не включена у вартість товарів, слід зазначити, що виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем. В свою чергу Чорноморська митниця Держмитслужби не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 77361266.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим  методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Щодо доводу апелянта  про те, що договір транспортного експедирування від 23.05.2017 року не є належним доказом підтвердження як наданих послуг транспортування товару так і доказом посередницьких послуг даного експедитора для укладення договору із зазначеним в коносаменті перевізником слід зазначити, що експедитор під час виконання обов`язків щодо експедирування товару, має право укладати договори з будь-яким перевізником, на свій страх і ризик, виконувати інші дії з метою виконання договору експедирування товарів, при цьому експедитор може не надавати відомості про такі договори та їх вартість третім особам, оскільки вказана інформація є комерційною та конфіденційною інформацією, яка належить підприємству.
Отже, позивач надав всі необхідні документи з метою підтвердження вартості перевезення товару, а саме довідку про вартість перевезення та договір з експедитором товарів.
Також колегія суддів наголошує, що у повідомленні декларанту від 02 вересня 20І9 року митниця не мала претензій щодо розбіжностей в коносаменті або щодо документів, які підтверджували вартість перевезення вантажу, у зв`язку з чим митниця не має права посилатися ні у відзиві на позов ні в апеляційній скарзі на зауваження інші, ніж ті, що були викладені у повідомлені декларанту від 02 вересня 2019 року.
Щодо тверджень апелянта про відсутність в інвойсах інформації щодо конкретного числового значення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням як складової частини ціни, варто зазначити що наявність таких даних в інвойсах не передбачена жодними нормами законодавства, інвойси надаються позивачу продавцем товару, відповідальність за внесені дані в цей документ несе продавець та інвойси містять всю необхідну інформацію для визначення митної вартості товару, зокрема, найменування, його кількість та ціна за одиницю, повна вартість, умови поставки та ці інформація відповідає всім іншим документам, поданим під час розмитнення товару, тобто, розбіжності, в даному випадку, відсутні.
Крім того, вказані обставини не виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 80269231.
Доводи апелянта щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти апеляційний суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Аргументація митного органу в апеляційній скарзі в обґрунтування своєї позиції про використання інформації з АСАУР не враховується, оскільки судом першої інстанції встановлена та доведена правомірність використання позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 березня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 73081893.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду  від   07.02.2020 по справі  № 540/2874/19– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення –   11 червня 2020 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.