Номер провадження: 22-ц/813/4031/20 
Номер справи місцевого суду: 523/16546/19
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
за участю секретаря судового засідання: Бикової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року про відкриття провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

                                         В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року адвокат Лисогор Володимир Вікторович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року та направити справу на розгляд Київському районному суду м.Одеси, за місцем реєстрації відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга подана  ОСОБА_1 11 грудня 2019 року, а апеляційне провадження, після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито 15.01.2020 року року та призначено до розгляду ухвалою суду від 22.01.2020 року за нормами ЦПК України, в діючій на той час редакції, яка зокрема передбачала можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 8 ч. З ст. 2 ЦПК України).
На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.
Колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).
Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам- членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.
Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
При таких обставинах, колегія суддів доходить до висновку, що виключення з переліку ухвал, що можуть бути оскарженими в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності передбачено законом, яким внесені зміни до процесуального законодавства і має легітимну мету.
Проте, в даній справі, на час подання апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в апеляційному порядку, національним законом - п. 8 ст. 353 ЦПК України передбачалася можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності окремо від рішення суду.
У відповідності до ч.4 ст. 4 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи наведене, не розгляд прийнятої в установленому порядку апеляційної скарги  ОСОБА_1  на ухвалу про відкриття провадження у справі призначеної до розгляду в апеляційному порядку, не може за наведених обставин вважатися, що таке втручання в його процесуальне право на оскарження судового рішення (ухвали про відкриття провадження у справі) є достатнім, виправданим та пропорційним його інтересам.
Відповідно до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року, який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.
На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.
Нормами закону, яким внесено відповідні зміни та перехідними положеннями не врегульовані дії апеляційного суду відносно апеляційних скарг на ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, апеляційне провадження за якими відкрито і які призначені до апеляційного розгляду за правилами ЦПК України, які діяли до набуття 08.02.2020 року чинності Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року.
Разом з тим пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає розгляду по суті.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, адвокат ОСОБА_2 Лисогор В.В. до суду апеляційної інстанції не з`явився, надав відзив на апеляційну скаргу, відповідно якого не визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 01 квітня 2020 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи через введення на усій території України карантину з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, та бажанням особисто приймати участь у розгляді апеляційної скарги.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що сама по собі присутність належним чином повідомлених сторін на стадії апеляційного перегляду судових рішень не є обов`язковою.
Звертаючись з клопотанням про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 не навів мотивів за яких особиста присутність його в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі через порушення правил територіальної підсудності дійсно є необхідною чи обов`язковою з огляду на те, що всі доводи щодо незгоди з відкриттям районним судом провадження у справі викладені в апеляційній скарзі.
Судова колегія враховуючи вказані обставини, вважає, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга на законність ухвали райсуду про відкриття провадження у справі підлягає розгляду по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов підсудний Суворовському районному суду м.Одеси.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст. 11 цього ж Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Відповідно листа Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.02.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.57), що територіально відноситься до Суворовського району м.Одеси. Така сама адреса реєстрації зазначена і в копії паспорту ОСОБА_4 а.с.19. 
Таким чином, встановивши, що позивач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання у Суворовському районні м. Одеси, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ч.1 ст.28 ЦПК України, вірно відкрив провадження у справі.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції правильно застосував норми ЦПК України, а тому підстав для застосування положень п.7 ч.1 ст.374 ЦПК України не має.
Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження касаційному оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд  -                                           
П О С Т А Н О В И В:

               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
               Ухвалу судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.04.2020 року.

Головуючий                                                        О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                  А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова