ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року	Львів	Справа № 300/2017/19 пров. № А/857/2483/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                                           Гуляка В.В.
суддів:                                                                                               Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:    Марцинковської О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (суддя – Кафарський В.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №300/2017/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС, 
про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення, стягнення митних платежів, 
          встановив: 
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Івано-Франківської митниці ДФС (правонаступником якої є Галицька митниця Держмитслужби), в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/00959 від 03.07.2019р.; 2) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000880/2 від 03.07.2019р.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача 63150 грн. помилково сплачених митних платежів; 4) стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. 
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, зазначив, що позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС №UA206060/2019/00959 від 03.07.2019р.. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС №UA206060/2019/000880/2 від 03.07.2019р.. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 1536,80 грн.. 
З рішенням суду першої інстанції від 18.12.2019 року в частині задоволення позовних вимог не погодилася Галицька митниця Держмитслужби, яка є правонаступником відповідача Івано-Франківської митниці ДФС, та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду в частині задоволення позовних вимог прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 01.07.2019р. декларантом позивача було подано до Івано-Франківської митниці ДФС митну декларацію №206060/2019/405065 з метою митного оформлення транспортного засобу марки - BMW, модель – X5, номер кузова НОМЕР_1 , 2014 р.в.. Зазначає апелянт, що аналізуючи подані до митного оформлення документи, митним органом виявлено, що декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в ч.2 ст.53 МК України, а саме підтверджуючих сплату коштів за ТЗ згідно заявленої митної вартості. У зв`язку з цим, інспектором скеровувалось позивачу електронне повідомлення про надання платіжних документів, тобто було вчинено всі заходи для того, щоб декларант підтвердив заявлені відомості. Додатково Івано-Франківській митниці ДФС було надано банківський платіжний документ, однак такий містив розбіжності, оскільки номер рахунку-фактури містить інший номер. Також звертає увагу апелянт на те, що в графі 20 декларації країни відправлення зазначено умови поставки FOB ANTWERPEN. Вказаний термін може застосовуватись виключно у випадках доставки товару морським або внутрішнім водним транспортом, тобто позивачем були понесені додаткові витрати на транспортування згаданого ТЗ. Таким чином, на думку апелянта, у відповідача не було законодавчих підстав для застосування основного методу визначення митної вартості, а тому правомірно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000880/2 від 03.07.2019р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/00959 від 03.07.2019р.. Відносно застосування системи АСАУР, то зазначає апелянт, що відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка ІІ до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці. Також звертає увагу апелянт на те, що пунктом 9 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затв. пост. КМ України від 12.12.2018р. №1077, передбачено зокрема, що для значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. Тому, вважає апелянт, що митний орган вірно визначив митну вартість товару в розмірі 26500 євро, з дотриманням ним вимог чинного законодавства. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.12.2019 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову суду, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 
Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 18.12.2019р. – без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.06.2019р. позивач ОСОБА_1 придбав у Solaf bvba (Бельгія) транспортний засіб – легковий автомобіль марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1995 см. куб. (а.с. 16-21). 
01.07.2019 року декларантом позивача – ТзОВ «Тиса Захід» подано митному органу  митну декларацію №UA206060/2019/405065, для митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля легкового, вживаного марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , потужність двигуна – 155, з дизельним типом двигуна, робочий об`єм циліндрів двигуна 1995 см. куб., колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, загальна кількість місць для сидіння – 5, кількість дверей – 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, виробник – BMW WERKE AG, країна виробник – DE. Митну вартість вказаного транспортного засобу визначено за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у сумі 19500 EUR. (а.с. 60). 
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) №707/2019 від 19.06.2019р. (а.с. 18-19), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA20903/2019/41899 від 23.06.2019р. (а.с. 65-66), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 21.06.2011р. (а.с. 25), копію митної декларації країни відправлення №19BEE0000028973369 від 20.06.2019р. (а.с. 26-30). 
02.07.2019 року Івано-Франківською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; каталоги, специфікації, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару (а.с. 71). 
На вказане електронне повідомлення митниці декларантом додатково надано платіжний документ від 19.06.2019р., однак відповідач, виявивши розбіжності, направив позивачу електронне повідомлення про необхідність надання документу для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме invoice №P/02259/2019 (а.с. 72, 73). 
Декларант інших документів не надав. 
За результатами розгляду митної декларації №UA206060/2019/405065 від 01.07.2019 року та додатково наданих декларантом документів Івано-Франківською митницею ДФС 03.07.2019 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000880/2, відповідно до якого митну вартість автомобіля легкового, вживаного марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 визначено за резервним методом, у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації  з системи АСАУР ДФС, у розмірі 26500 EUR (а.с. 24). 
Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2019/00959 від 03.07.2019р., у якій зазначено, що причиною її формування є те, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, у тому числі із зовнішніх джерел (а.с. 23). 
Надалі випуск легкового автомобіля, що використовувався: марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 було здійснено за митною декларацією від 09.07.2019р. №UA206060/2019/405224 (а.с. 22, 61). 
Також судом встановлено, що позивач звертався на урядову «гарячу лінію» щодо дій посадових осіб органів доходів і зборів під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, однак Івано-Франківська ДФС листом від 22.07.2019р. за №1051/10/09-70-25-25 повідомив, що в діях посадових осіб Івано-Франківської митниці ДФС під час здійснення митних формальностей порушень діючого митного законодавства не виявлено (а.с. 31-32). 
Також Державна фіскальна служба на вказане звернення позивача листом від 29.07.2019р. за №с/99-99-1902-01-14 повідомила, що у разі незгоди з остаточним рішенням відповідача ОСОБА_1 має право оскаржити його в порядку, передбаченому главою 4 МК України, а рішення, дії чи бездіяльність органів доходів і зборів або їхніх посадових осіб може бути оскаржено безпосередньо до суду (а.с. 33-34). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування Рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. 
Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. 
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України). 
Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України). 
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України). 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України). 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України). 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України). 
Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа № 805/2713/16-а). 
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в частині четвертій  статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р.. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. 
Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. 
Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: автомобіля, що використовувався: марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 . 
У графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2019/000880/2 від 03.07.2019 року зазначено митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно статті 53 МК України, 2-5 методи визначення митної вартості (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (стаття 59, стаття 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (стаття 62 і стаття 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105.2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом: НОМЕР_1 , валюта – НОМЕР_4 , вартість – 26500. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України. 
З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) №707/2019 від 19.06.2019р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA20903/2019/41899 від 23.06.2019р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 21.06.2011р.; копію митної декларації країни відправлення №19BEE0000028973369 від 20.06.2019р.; платіжний документ від 19.06.2019р.. 
Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару. 
Також, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що подані декларантом до митного оформлення документи (декларація митної вартості, рахунок-фактура (інвойс) та платіжний документ від 19.06.2019р. за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 ч.2 ст.53 МК України. 
Крім цього, колегія суддів вважає безпідставним витребування відповідачем у декларанта, зокрема, банківських платіжних документів, оскільки умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. 
Водночас, судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року (справа №809/1884/16), згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст.53 МК України  не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару. 
Відносно доводів відповідача (апелянта) про те, що банківський платіжний документ від 19.06.2019р. містив розбіжності, оскільки номер рахунку-фактури містить інший номер, то колегія суддів враховує наступне. 
Так, в рахунку-фактурі (інвойсі) від 19.06.2019р. №707/2019 (а.с. 18, 19) зазначено, що продавець – нерезидент Бельгії Solaf bvba продав покупцю – ОСОБА_2 транспортний засіб – легковий автомобіль марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 , номер партії 74, інформація про оплату: №811018 BMW X5. Вартість автомобіля – НОМЕР_5 . Окрім цього, в даному рахунку-фактурі міститься інформація про назву продавця, адресу та номери рахунків. 
Зі змісту платіжного документа від 19.06.2019р. видно, що позивач ОСОБА_1 переказав кошти у розмірі 19500 EUR на рахунки нерезидента Бельгії Solaf bvba, які вказані у рахунку-фактурі (інвойсі) від 19.06.2019р. №707/2019, а саме: НОМЕР_6 , та призначенням платежу значиться автомобіль BMW X5, номер кузова НОМЕР_1 НОМЕР_7 , номер партії 74. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності будь-яких розбіжностей між поданими декларантом позивача документами до митного оформлення транспортного засобу марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 . 
Відносно доводів апеляційної скарги про те, що позивачем були понесені додаткові витрати на транспортування згаданого ТЗ, які не були ним враховані при визначенні митної вартості товару, оскільки в декларації країни відправлення зазначено умови поставки FOB, що застосовується виключно у випадках доставки товару морським або внутрішнім водним транспортом, то колегія суддів враховує наступне. 
Так, матеріалами справи підтверджено та не спростовано доводами апеляційної скарги те, що транспортний засіб марки BMW, модель X5, номер кузова НОМЕР_1 позивач придбав в Бельгії та доставив його на територію України наземним шляхом. 
Крім цього, декларація країни відправлення №19BEE0000028973369 від 20.06.2019р., у якій зазначено термін «FOB», завірена польською митницею у пункті перетину кордону «Медика». 
Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу. 
За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. 
Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним. 
Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 є лише одними з видів митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, однак не встановлюють ціну транспортного засобу. 
При цьому, документи, які б підтверджували вартість товару, визначену митницею за резервним методом у розмірі 26500 євро, в матеріалах справи відсутні. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. 
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року (справа №805/2713/16-а). 
Судом першої інстанції також було встановлено та взято до уваги, що відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що під час визначення митної вартості імпортованого автомобіля було враховано стан транспортного засобу, а саме пошкодження ЛФП, які зазначені в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/41899 від 23.06.2019р.. 

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущення порушень зі сторони декларанта (позивача) під час визначення митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно задоволив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні. 
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції від 18.12.2019 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 63150 грн. помилково сплачених митних платежів – позивачем   ОСОБА_1 не оскаржено в апеляційному порядку, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції не являється предметом апеляційної перевірки. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд                                                        
        постановив: 
Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року в адміністративній справі №300/2017/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення, стягнення митних платежів – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови складено 21.05.2020 року