Дата документу 03.03.2020 Справа № 336/1052/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/1052/17        Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/1103/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» березня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2017 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2010 року позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором №108-0111005/ФКВ-08 від 25 червня 2008 року в сумі 821 530 грн. 85 коп. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ «Укрпромбанк» судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.

В лютому 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якому просило поновити строк для пред`явлення виконавчих листів №2801/10, виданих Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, до виконання.
В обґрунтування вимог зазначило, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимог від 30 червня 2010 року відбулось відступлення прав вимог за зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 , від ТОВ «Український промисловий банк» до ПАТ «Дельта Банк».
Під час актуалізації справи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , стало відомо про існування рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2010 року, яким позовні вимоги ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу були задоволені у повному обсязі.
При відступленні прав вимоги ТОВ «Український промисловий банк» не передав та не проінформував ПАТ «Дельта Банк» про наявність вказаної справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2017 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2801/10, виданих Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежне повідомлення про розгляд справи, звернення із заявою не уповноваженої особи, неповажність причин пропуску строку, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2010 року позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором №108-0111005/ФКВ-08 від 25 червня 2008 року в сумі 821 530 грн. 85 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ «Укрпромбанк» судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.

21 лютого 2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи у справі №2801/10, згідно з якими стягувачем є ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ «Укрпромбанк», строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 30 червня 2013 року (а.с.119-122).

В лютому 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якому просило поновити строк для пред`явлення виконавчих листів №2801/10, виданих Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 371 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічні положення містить ст. 433 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України" заява № 32053/13 ).

Задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк», судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що ПАТ «Дельта Банк» не має процесуального статусу стягувача за виконавчими листами №2801/10.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для розгляду заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та оцінки причин пропуску вказаного строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на неналежне повідомлення про розгляд справи.

За приписами ч. 2 ст. 378 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Аналогічні вимоги щодо розгляду заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в судовому засіданні з повідомленням учасників справи містить ст.433 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розгляд заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона у відповідності до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2017 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова