ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2020 р.           Справа№ 910/6336/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.
за участю представників:
від позивача: адвокат Хруленко М.В.;   
від відповідача: представник Василенко Г.А.;   
від третьої особи: не з`явились;      

розглянувши апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 (повний текст складено 23.09.2019)
у справі № 910/6336/19 (суддя Т.Ю. Кирилюк)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у 
сфері ринків фінансових послуг 

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  Державна казначейська служба України

про визнання недостовірної інформації, спростування інформації та  відшкодування шкоди у розмірі 1 000 000 грн.,
-
ВСТАНОВИВ:

Рішенням  Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №     910/6336/19  позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" до  Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання недостовірної інформації, спростування інформації та відшкодування шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" інформацію, розміщену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у мережі інтернет за посиланням https://www.nfp.gov.ua/ua/Zupynennia-obmezhennia-diialnosti-finansovykh-ustanov.html "Зупинення, обмеження діяльності фінансових установ", в частині включення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" (нове найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленко, будинок 21, ідентифікаційний код 21870998)) до переліку фінансових установ, щодо якої застосовано захід впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності.
Визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" інформацію, розміщену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у мережі інтернет за посиланням https://www.nfp.gov.ua/ua/Pro-skarhy-na-finansovi-ustanovy/27330.html, в частині включення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" (нове найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленко, будинок 21, ідентифікаційний код 21870998)) до таблиці № 2 "Інформація про страхові компанії, у яких анульовані (відкликані) ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг, та/або страхові компанії, виключені з Державного реєстру фінансових установ, на дії яких надходили звернення".
Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на головній сторінці офіційного веб-сайту Нацкомфінпослуг https://www.nfp.gov.ua/ офіційного повідомлення наступного змісту:
"Розміщена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 11.03.2019 інформація про страхові компанії, у яких анульовані (відкликані) ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг, та/або страхові компанії, виключені з Державного реєстру фінансових установ, на дії яких надходили звернення в частині включення до вказаного переліку Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" є недостовірною, оскільки розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.06.2017 № 2962 "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" визнано протиправним та скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018".
Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" 100 000,00 грн. - шкоди, завданої діловій репутації. 
Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" 5 763,00 грн. - судового збору. В іншій частині в позові відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаргу обґрунтовано неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, недоведеністю та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Заперечуючи правильність висновку місцевого господарського суду про створення передумов для банкрутства Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" внаслідок прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розпоряджень №№ 2962, 2963, якими фактично анульовані ліцензії на здійснення страхової діяльності відповідача, скаржник зазначає наступне.
Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності  Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" від 29.06.2017 № 2962 прийнято у відношенні особи, яка не є позивачем у даній справі.
Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності  Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" від 29.06.2017 № 2963 не набрало чинності та було скасовано рішенням суду.
Отже, видані відповідачу ліцензії, згідно інформації з Державного реєстру фінансових установ, були і є діючими, відомості щодо зміни їх статусу не вносились.
До того ж, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не досліджено додану до позовної заяви фінансову звітність відповідача, якою підтверджується зростання показників фінансових результатів його діяльності протягом 2016-2018 років
Посилаючись на порушення судом приписів статті 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення та упередженість суду, скаржник заперечує правильність висновку суду про відсутність законодавчо встановленого обов`язку відповідача надання суду будь-яких розрахунків немайнової шкоди, заподіяної діловій репутації.
Заперечуючи обґрунтованість твердження суду про те, що протягом майже як двох років будь-яка особа могла дізнатись про відсутність у позивача з 30.07.2017 права здійснювати страхову діяльність з офіційного інтернет-ресурсу відповідача, скаржник зазначає, що відповідні відомості є достовірними та загальнодоступними, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що внаслідок розміщення на офіційному веб-сайті відповідних відомостей  мало місце розповсюдження недостовірної інформації про позивача, а внаслідок прийняття рішення про анулювання ліцензії заподіяно шкоду його діловій репутації. При цьому, як зазначає скаржник, судом не встановлено факт настання для позивача негативних наслідків, заподіяних внаслідок опублікування зазначених відомостей.
Скаржник звертає увагу на те, що місцевий господарський суд згідно оскарженого рішення всупереч вимог частини 7 статті 277 ЦК України зобов`язав відповідача розмістити інформаційне повідомлення про спростування недостовірної інформації не у такий же спосіб, у якій вона була поширена, а також без урахування тої обставини, що відповідач не розміщував жодної інформації відносно фірмового (комерційного) найменування позивача.
На думку скаржника, враховуючи обов`язкові приписи п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, твердження суду про те, що законодавцем не покладається на заявника обов`язок надання суду будь-яких розрахунків, є свідченням упередженості суду при прийнятті рішення, оскільки в силу приписів статті 174 ГПК України подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Скаржник зазначає, що 29.06.2017 прийняв розпорядження "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Дім страхування" № 2963 та постановив опублікувати вказане рішення протягом 3 робочих днів після його прийняття на офіційному веб-сайті відповідача у мережі Інтернет та зазначила в ньому, що воно набирає чинності через 30 календарних днів, таким чином, відповідач не оприлюднював будь-якої інформації, яка принижує ділову репутацію позивача - ПАТ "Страхова компанія "Саламандра", а оприлюднена відповідачем інформація про прийняття розпорядження № 2963 "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Дім страхування" є достовірною та не заперечується позивачем, а тому з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" не може бути визнаною недостовірною або такою, що не відповідає дійсності або викладена неправдиво, або містить події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), враховуючи, що рішення щодо анулювання ліцензій було прийнято відносно іншої назви компанії, посилання у позовній заяві на поширену негативну інформацію стосовно позивача є безпідставним, оскільки доказів про поширення інформації про анулювання ліцензій позивача не надано.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у справі № 910/6336/19  передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 та призначено справу №     910/6336/19 до розгляду на 03.12.2019.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №     910/6336/19 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги що стягнення з Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг завдану ділової репутації Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" шкоду в розмірі 1    000    000,00 грн. В цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити дану позовну вимогу в повній мірі та стягнути з Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг завдану ділової репутації Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" шкоду, завдану діловій репутації в розмірі 1    000    000,00 грн. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2019 залишити без змін.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вважає суттєво заниженим визнаний місцевим господарським судом справедливим розмір шкоди, завданої його діловій репутації.
При цьому скаржник посилається на наступні обставини справи:
- відповідач неодноразово та протягом тривалого часу поширював недостовірну інформацію про позивача та приховував факти зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензій, про скасування розпорядження про анулювання ліцензій,
- відповідач відмовився спростувати недостовірну інформацію на вимогу позивача вже після двох років її розпорядження,
- окремі посадові особи відповідача давали інтерв`ю в засобах масової інформації щодо анульованих ліцензій позивача ще до того часу, коли розпорядження офіційно набрало чинності.
Скаржник вказує на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у подібних спорах має визначатись залежно від характеру немайнових втрат (їхньої тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тобто в такому розмірі, який може компенсувати завдану позивачеві шкоду.
Скаржник зазначає, що зі спливом навіть одного року після того, як постановою Київського апеляційного адміністративного суду було визнано протиправним розпорядження відповідача про анулювання ліцензій з поясненням: Крім цього, надається інформація про страхові компанії, у яких анульовані (відкликані) ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг". Вказана обставина також підтверджена експертним висновком, який наявний у матеріалах справи.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" у справі №    910/6336/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19. Об`єднано апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг  в одне апеляційне  провадження для спільного розгляду.  Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.12.2019. 
28.11.2019 через відділ канцелярії суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, вказує на те, що будь-яка особа, що бажала перевірити наявність у позивача права здійснювати страхову діяльність, протягом майже двох років з червня 2017 року по 28.05.2019 на офіційному інтернет-ресурсі відповідача, що є офіційним органом державного нагляду з питань здійснення страхової діяльності на території України, отримала б інформацію про відсутність у позивача з 30.07.2017 такого права. Така інформація розповсюджувалась і в подальшому і в різних ЗМІ, що охоплювало необмежене коло осіб.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача вказує на те, що за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення. Позивач наголошує на тому, що право на відшкодування шкоди в даному випадку має на меті не тільки компенсаційний характер, але є певною мірою запобіжником від прояву свавілля державного в майбутньому, в тому числі і шляхом поширення недостовірної інформації.
02.12.2019 через відділ канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19 повністю, у якому відповідач вказує на те, що вдіповдіно до п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у разі, якщо з вимогою про захист гідності, честі чи ділової репутації заявлено також вимогу про відшкодування збитків завданих внаслідок поширення недостовірної інформації, суд вирішує цю вимогу відповідно до ст. 22 ЦК України. При цьому судовий збір сплачується згідно із чинним законодавством за ставками, визначеними для вимог майнового характеру. Враховуючи викладене, апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 296 КАСУ. 
Також відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача наводить показники фінансової звітності останнього та вказує на те, що дані показники спростовують доводи апеляційної  скарги про завдання шкоди діловій репутації, що виразилась у втраті клієнтів і зменшенні доходів.
Відповідач вказує на те, що саме по собі розміщення ним інформації про прийняте розпорядження відносно позивача не свідчить про те, що відносно ділової репутації позивача було здійснено негативний вплив.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державну казначейську службу України, оскільки спір стосується стягнення шкоди за рахунок бюджетних коштів, завданих, за доводами позивача, поширенням відповідачем на своєму офіційному сайті недостовірної інформації, що принижує ділову репутацію позивача, відклав розгляд даної справи на 17.12.2019.
04.12.2019 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Корсак В.А., Демидова А.М. у справі № 910/6336/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Корсак В.А., Демидова А.М. у справі № 910/6336/19 визнано необґрунтованою. Зупинено провадження у справі № 910/6336/19 та передано справу для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В.,  судді Корсак В.А., Демидова А.М. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Сітайло Л.Г., судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у задоволенні заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Корсак В.А., Демидова     А.М. у справі №     910/6336/19 відмовлено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 провадження у справі № 910/6336/19 поновлено.  Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.12.2019.
16.12.2019 від позивача через відділ канцелярії суду надійшли додаткові пояснення, у яких позивач вказує на те, що аналіз аналогічної позиції щодо розміру моральної шкоди, завданої юридичній особі в результаті поширення недостовірної інформації здійснювала Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4494/18 за розглядом якої було прийнято постанову від 12.11.2019.
16.12.2019 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач зазначає, що Верховний Суд сформував правозастосовчу практику в даній категорії спорів, зокрема, в постанові від 12.03.2018 у справі №    918/216/17 суд визначив, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за неналежне виконання ним зобов`язань у вигляді відшкодування збитків, а оскільки позивачем не доведено жодного з елементів складу правопорушення, позов є необґрунтованим, а рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на нормах чинного законодавства, правових позиціях Верховного Суду, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в повному обсязі.
16.12.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Корсак В.А., Демидова А.М. у справі № 910/6336/19 подано заяву про самовідвід. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 заяву про самовідвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Владимиренко    С.В., судді Корсак В.А., Демидова А.М. від розгляду справи № 910/6336/19 задоволено. Матеріали справи №    910/6336/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №     910/6336/19.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6336/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/6336/19.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/6336/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Смірнова Л.Г., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 прийнято справу № 910/6336/19 до свого провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Смірнова Л.Г. та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 30.01.2020.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу справу №    910/6336/19 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя: - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Відповідно до ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 прийнято справу № 910/6336/19 до свого провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 клопотання подане 16.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про залучення Генеральної прокуратури України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залишено без розгляду.
На підставі ст.ст. 216, 234, 270 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 оголошено перерву у розгляді апеляційних скарг Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" у справі №    910/6336/19 до 19.02.2020.
Представник позивача у судовому засіданні 19.02.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", заперечив проти доводів апеляційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі №     910/6336/19 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги що стягнення з Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг завдану ділової репутації Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" шкоду в розмірі 1    000    000,00 грн. В цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити дану позовну вимогу в повній мірі та стягнути з Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг завдану ділової репутації Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" шкоду, завдану діловій репутації в розмірі 1    000    000,00 грн. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 залишити без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні 19.02.2020 заперечив проти доводів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", підтримав доводи апеляційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 29.06.2017 відповідачем прийнято два окремі розпорядження №    2962 та №    2963, якими анульовано всі ліцензії на здійснення страхової діяльності, що мав позивач.
В подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2017 у справі №    826/11254/17 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №    2962 від 29.06.2017 «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Саламандра-Україна» визнано протиправним та скасоване.
Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №    826/11322/17 визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №    2963 від 29.06.2017 «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Саламандра-Україна». Резолютивна частина рішення залишена судом апеляційної інстанції без змін.
Зазначені судові рішення залишені без змін Київським апеляційним адміністративним судом та зазначено, що  протиправні рішення прийняті відповідачем з порушенням встановленої законодавством процедури, незважаючи на наміри позивача виконувати заявлені до нього вимоги та з застосуванням найсуворішого заходу впливу зі встановленого статтею  40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» переліку - анулювання ліцензії, яким за визначенням частини першої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є позбавлення ліцензіата права на провадження (визначеного ліцензією) виду господарської діяльності.
Отже, судовими рішеннями, що набули законної сили, у справах №    826/11254/17 та №    826/11322/17 встановлено факт протиправності обох актів відповідача - розпоряджень №    2962 та №    2963 від 29.06.2017.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що враховуючи анулювання відповідачем всіх ліцензій, які мав позивач, те, що страхування є виключним видом діяльності позивача відповідно до ст. 2 Закону України «Про страхування», прийняття відповідачем розпоряджень, які в подальшому і визнані протиправними, фактично створило всі передумови для банкрутства юридичної особи позивача.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше  як  в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Пунктом 184 Рішення у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» Європейський суд з прав людини відзначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції включає в себе три норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, носить загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає, що держави мають право, серед іншого, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Друга і третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, повинні тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого першою нормою.
Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту надає право на позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держава має право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (пункт 185 того ж Рішення).
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання було обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті.  Необхідний справедливий баланс не буде встановлений, якщо на відповідну особу покладений особистий та надмірний тягар (пункт 188 того ж Рішення).
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції пр. те, що прийняття відповідачем протиправних розпоряджень №    2962 та №    2963 від 29.06.2017 повністю не відповідають наведеним вище критеріям можливого втручання держави у здійснення цивільних прав особою приватного права і, відповідно, є прямим порушенням наведеної вище позитивно-правової норми статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, матеріали справи та фактичні обставини свідчать, що відповідачем додатково було вчинено ряд дій, які фактично дискредитують діяльність позивача, шляхом оприлюднення як на власному інтернет ресурсі, так і у публічних виступах посадових осіб неповної інформації щодо розпоряджень №    2962 та №    2963 від 29.06.2017.
Так, розповсюдження інформації про набуття чинності рішеннями про анулювання ліцензій позивача з 30.07.2017 з наголосом на припиненні профільної діяльності та одночасне умовчування про факт зупинення дії цього рішення з моменту звернення ліцензіара зі скаргою до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування на підставі частини восьмої статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» не може бути визнано судом розповсюдження достовірної інформації.
Відповідно до частини восьмої статті 5  Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія, стосовно якої орган ліцензування прийняв рішення про анулювання і щодо якої Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування розглядається апеляція на рішення органу ліцензування, є чинною до дня прийняття відповідного рішення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.
Із матеріалів справи вбачається, що не спростовується відповідачем, останнім лише 28.05.2019 (після подання даного позову та більш як через рік після прийняття судом апеляційної інстанції рішень у справах №    826/11254/17 та №    826/11322/17) змінено інформацію про набуття чинності рішеннями про позбавлення позивача ліцензій з 30.07.2017 на інформацію про скасування цього ненормативного акту судовим рішенням у справі №    826/11322/17, натомість, факт встановлення судом протиправності дій відповідача взагалі не було відображено при заміні розміщеної на офіційному інтернет ресурсі органу державної влади інформації, хоча судовими рішеннями уперш за все визнано розпорядження №    2962 та №    2963 саме протиправними, а скасування з моменту їх прийняття є лише правовим наслідком визнання факту протиправності.
Тобто, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що будь-яка особа, що бажала перевірити наявність у позивача права здійснювати страхову діяльність, протягом майже як двох років з червня 2017р. по 28.05.2019р. на офіційному інтернет ресурсі відповідача, що є офіційним органом державного нагляду з питань здійснення страхової діяльності на території України, отримала б інформацію про відсутність у позивача з 30.07.2017 такого права.
Неправомірність поведінки учасника господарсько-правових відносин, у тому числі і наділеного владними повноваженнями, визначається невідповідністю його дій або бездіяльності нормам та принципам права, соціальною шкодою та недопустимістю.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 Господарського кодексу України незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.
Частиною другою статті 34 Господарського кодексу України визначено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).
Стаття 277 ЦК України вказує, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Згідно до ч.7 цієї статі спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1).
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:
а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;
б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;
в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;
г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1).
Таким чином, розповсюдження спірної інформації саме відповідачем, який є офіційним органом державного нагляду з питань здійснення страхової діяльності на території України є доведеною обставиною, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" інформацію, розміщену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у мережі інтернет за посиланням https://www.nfp.gov.ua/ua/Zupynennia-obmezhennia-diialnosti-finansovykh-ustanov.html "Зупинення, обмеження діяльності фінансових установ", в частині включення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" (нове найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленко, будинок 21, ідентифікаційний код 21870998)) до переліку фінансових установ, щодо якої застосовано захід впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності та за посиланням https://www.nfp.gov.ua/ua/Pro-skarhy-na-finansovi-ustanovy/27330.html, в частині включення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" (нове найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленко, будинок 21, ідентифікаційний код 21870998)) до таблиці № 2 "Інформація про страхові компанії, у яких анульовані (відкликані) ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг, та/або страхові компанії, виключені з Державного реєстру фінансових установ, на дії яких надходили звернення", про зобов`язання відповідача спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на головній сторінці офіційного веб-сайту Нацкомфінпослуг https://www.nfp.gov.ua/ офіційного повідомлення наступного змісту: "Розміщена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 11.03.2019 інформація про страхові компанії, у яких анульовані (відкликані) ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг, та/або страхові компанії, виключені з Державного реєстру фінансових установ, на дії яких надходили звернення в частині включення до вказаного переліку Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" є недостовірною, оскільки розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.06.2017 № 2962 "Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім Страхування" визнано протиправним та скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018".
Враховуючи обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем під час розгляду даного спору доведено суду, що ухвалення неправомірних рішень та поширення відповідачем протягом майже двох років завідомо неточних і неповних відомостей про відсутність ліцензій та відповідно - права здійснювати страхову діяльність на офіційному веб-ресурсі органу державної влади та у публічних виступах посадових осіб цього органу є правопорушенням, яке може завдати та завдало значної шкоди діловій репутації позивача.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн., завданої діловій репутації позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.
Особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація (частина перша статті 201 Цивільного кодексу України).
Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
За приписами статті 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.
Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту права визначено відшкодування немайнової шкоди.
Шкодою визначається будь-яке знецінення майнового або немайнового блага, що охороняється правом.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, у тому числі, у приниженні ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне вказати на те, що шкода діловій репутації компанії здійснює безпосередній вплив на прибуток, а в даному випадку неможливо встановити кількість осіб, які на офіційному сайті органу державного нагляду з питань здійснення страхової діяльності на території України, отримали інформацію про відсутність у позивача з 30.07.2017 права здійснювати страхову діяльність.
Вищий господарський суд України у 2006 році у справі № 4/66-1427(3/175-1790) вказав на те, що належними доказами, що підтверджували б право на відшкодування моральної шкоди, можуть бути докази на підтвердження факту приниження ділової репутації, а не докази, що підтверджують факт завданих збитків.
А у 2016 році Вищий господарський суд України у справі № 902/1138/15 зазначив, що приниження ділової репутації та зниження престижу юридичної особи є оціночними поняттями та їх не можна розрахувати математично. У разі поширення недостовірної інформації про особу розмір моральної шкоди не може відображатися в матеріальних носіях інформації, інакше такі негативні наслідки мали б форму упущеної вигоди.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Справа компанії Комінгерсол С.А. проти Португалії" від 06.04.2000 про право юридичної особи на грошову компенсацію за завдану нематеріальну шкоду, суд повинен узяти до уваги репутацію компанії, невизначеність у плануванні рішень, перешкоди в управлінні компанією (для яких немає чіткого методу підрахунку) та, нарешті, занепокоєння й незручності, заподіяні членам керівництва компанії.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що шкода діловій репутації позивача виразилась у втраті довіри до позивача з боку клієнтів, що спричинило відтік грошових коштів; репутація позивача залежить від суспільної оцінки, яка створюється в тому числі інформаційними ресурсами; негативна інформація про позивача безпосередньо впливає на фінансову стабільність.
Позитивна репутація позивача дає йому переваги при конкуренції, сприяє стабільному попиту на послуги та збільшенню прибутку, натомість завдання шкоди репутації (може) призвести/призвело до зниження попиту на послуги позивача, збитки, відмови партнерів співпрацювати, відмови клієнтів від користування послугами і, зрештою, припинення діяльності.
Так, із матеріалів справи вбачається, що протягом червня 2017р. - травня 2019р. відповідачем було прийнято два протиправних рішення про позбавлення позивача права здійснювати профільну діяльність, розповсюджено неповну інформацію про дію цих рішень у часі, при цьому, починаючи з 15.08.2018 (дата набуття чинності судовими рішеннями апеляційної інстанції у справах № 826/11254/17 та №    826/11322/17) відповідач продовжував поширювати вже завідомо неправомірно інформацію стосовно позивача.
Отже, мало місце триваюче правопорушення відповідача, завдання саме цими правопорушеннями шкоди діловій репутації позивача, при цьому шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача.  
Таким чином, позивач має право на відшкодування немайнової шкоди за рахунок відповідача.
Однак, основна складова приниження ділової репутації позивача знаходиться в безпосередніх діях посадових осіб відповідача при винесенні протиправних розпоряджень №    2962 та №    2963, правову оцінку яким надано судовими рішеннями у справах №    826/11254/17 та №    826/11322/17.
Предметом даного позову заявником обрано лише приниження ділової репутації при розповсюджені відповідачем неповної інформації про ці рішення стосовно їх дії у часі.
Виходячи з принципу диспозитивності судового розгляду, межі судового дослідження, предмет та підставу позову визначає позивач. 
Позивачем не включено до предмету даного судового дослідження стягнення немайнової шкоди, завданої йому прийняттям неправомірних рішень.
Це право позивач може захистити як у окремому судовому провадженні так і відмовитись від примусового захисту цього права.
Таким чином, приймаючи рішення в частині компенсаційного відшкодування приниження ділової репутації суд виходить зі встановлених позовом меж - розповсюдження відповідачем недостовірної інформації про дату набуття чинності розпорядженнями №2962 та №2963, без урахування шкоди, нанесеної самими розпорядженнями.
Так, відповідно до Методичних рекомендацій „Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції України від 13 травня 2004 р. № 35-13/797) моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи.
При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати розмір матеріальної шкоди якої зазнав потерпілий. Але в статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір грошового відшкодування, приймаються до уваги всі досліджені обставини справи, у тому числі доводи відповідача про відсутність доказів реального відтоку клієнтів внаслідок поширення ним неповної інформації.
Судом враховуються принципи засад розумності, виваженості та справедливості, які вимагають дотримання обґрунтованості та послідовності поведінки суб`єктів права, установлює необхідність їх розсудливості. Суб`єкти мають зважувати власні дії з урахуванням їхнього значення та наслідків, аби визначити шкоду, яку вони можуть завдати, зіставляти власну оцінку з оцінкою інших. Принцип розумності вимагає перевіряти дії цих осіб на відповідність здоровому глузду, використовуючи при цьому стандарт «звичайної розумної особи» (людини, яка має нормальний, середній рівень інтелекту, знання та життєвого досвіду), також слід зазначити, що правозастосування має проходити тест на пропорційність, що включає доречність, необхідність та балансування інтересів сторін (пропорційність санкції правопорушенню та його наслідкам).
Таким чином, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, відсутність критичних для господарської діяльності позивача наслідків поширення відповідачем недостовірної інформації, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення немайнової шкоди підлягає задоволенню частково, на суму у розмірі 100    000,00 грн. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду заперечує проти доводів апеляційних скарг, враховуючи викладене та наступне.
Твердження відповідача про те, що ним не приймалось розпоряджень про анулювання ліцензій і не оприлюднювалась відповідна інформація стосовно позивача у даній справі, є безпідставним, необґрунтованим та таким що не відповідає матеріалам справи, оскільки мова йде про одну юридичну особу, що має ідентифікаційний код 21870998, а зміна назви позивачем не змінює правовідносин сторін, що виникли внаслідок протиправних дій відповідача, та не спростовує факт оприлюднення негативної інформації стосовно позивача, крім того, зміна назви юридичної особи є наміром позивача зменшити негативний вплив дій відповідача на господарську діяльність позивача, які не знаходяться у межах правового поля. 
Посилання відповідача на відсутність розрахунків шкоди діловій репутації є помилковим, оскільки законодавцем не покладається на заявника обов`язку надання суду надання таких розрахунків, враховуючи правову природу немайнової шкоди. 
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі 910/6336/19 та для задоволення апеляційних скарг Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Скаржниками у апеляційних скаргах не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19.
Скаржниками, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.
Отже, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржники не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.  
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявників апеляційних скарг - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", згідно із ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 910/6336/19 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра".
4. Справу № 910/6336/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 13.03.2020, у зв`язку перебуванням судді Майданевича А.Г на ліканяному з 24.02.2020.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В.  Сулім