Постанова
Іменем України        
23 квітня 2020 року                                                                       
м. Київ                                                                    
справа № 717/325/14-ц
провадження № 61-38871св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження - заступник начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюк Богдан Анатолійович,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Владичана А. І., Лисака І. Н. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Верстюка Богдана Анатолійовича,,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст обставин справи
ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.
Зазначав, що постановою начальника відділу державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції в Чернівецькій області Малого О. В.                         від 3 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусове виконання виконавчого листа №717/325/14-ц, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 вересня 2014 року.
Також начальником відділу державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції в Чернівецькій області Малим О. В. 05 січня 2015 року складено акт опису й арешту майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 .
Звітом суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Оцінка-Інформ» від 11 січня 2018 року № 6/18 визначено ринкову вартість нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 , в сумі 2 456 000,00 грн.
Вважає дії Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, пов`язані з оцінкою майна, неправомірними.
Посилається на висновок судової оціночно-будівельної експертизи Львівського неауково-дослідного інституту експертиз від 26 грудня 2017 року № 1361, проведений у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким визначено вартість нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться  на АДРЕСА_1 , без врахування внутрішніх приміщень в сумі 5147170 грн.
Крім того висновком судового експерта Павлишина Я. Д. від 14 липня 2017 року визначено вартість нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 , з врахування внутрішніх приміщень в                                  сумі 7 571 299,00 грн.
Отже, ринкова вартість нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 , визначена звітом суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оцінка-Інформ» від 11 січня 2018 року № 6/18 не відповідає дійсності.
В порушення вимог частини другої статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Оцінка-Інформ» визначено не на конкурсних засадах.
Просив визнати оцінку нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в розмірі                            2 456 000,00 грн протиправною і скасувати та зобов`язати Кельменецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області призначити повторну експертизу із залученням Державного інституту судових експертиз.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2018 року у складі судді Туржанського В. В. скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано оцінку у звіті суб`єкта оціночної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Оцінка-Інформ» від 11 січня 2018 року №6/18 про оцінку нерухомого майна нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальними приміщеннями, що знаходиться на АДРЕСА_1 , в сумі 2456000 грн. неправомірною.
Зобов`язано заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюка Б. А. провести призначення вартості майна боржника - 1/2 частини нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу площею 486,5 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 .
Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив про те, що звіт суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оцінка-Інформ» від 11 січня 2018 року № 6/18 виконаний з порушенням принципів, методичних підходів та оціночних процедур, оскільки огляд об`єкту здійснений до укладення договору про проведення оцінки                       від 3 січня 2018 року № 1-п, рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2015 року визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням площею 486,5 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 належить право власності на 1/2 частину майна, що оцінювалась, недостовірно відображено вартість майна за відсутності відомостей про продаж подібного майна, який відбувся з дотриманням типових умов оплати.
Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2018 року скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступник начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюка Б. А., скасування звіту про оцінку майна відмовлено.
Скасовуючи ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2018 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову, а ухвалу місцевого суду залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану постанову не врахував того, що оцінка майна, проведена в рамках виконавчого провадження є явно заниженою, адже у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки спірне майно  було оцінене на значно більшу суму, експертну оцінку замовляв банк.
Крім того 31 липня 2015 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області було ухвалено рішення, яким  про поділ спільного майна подружжя, яким право власності на 1/2 частину спірної будівлі визнано за ОСОБА_3 , вищезазначеного експерт та державний виконавець не з`ясували.
Касаційна скарга також містить посилання на те, що банк не звертався до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечного договору у позасудовому порядку. 1/2 частина майна, яке належить заявнику було  описане та арештоване, проте оцінено та виставлено на торги було все майно.
Доводи касаційної скарги також є те, що апеляційний суд помилково постався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду                                від 13 березня 2018 року (справа № 914/881/17), адже у цьому випадку предметом оскарження є дії державного виконавця, який передав за заявкою виконавця  відповідні документи виконавчого провадження для проведення оцінки майна без з`ясування хто саме є власником спірного майна.
Заявник також вказує, що обов`язковою умовою для визначення суб`єкта оціночної діяльності було проведення конкурсу, чого у цій справі проведено не було, крім того суд апеляційної інстанції не дослідив усі доводи апеляційної скарги та не дав на тих аргументованих відповідей.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Кельменецького районного суду Чернівецької області.
Згідно з розпорядженням від 13 квітня 2020 року № 1021/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями та рішенням зборів суддів касаційного цивільного суду                            від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» призначено повторний автоматизований розподіл  судових справ за касаційними провадженнями. Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С.,               Фаловської І. М.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 03 жовтня 2014 року постановою начальника відділу державної виконавчої служби Кельменецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №717/325/14-ц                           від 18 вересня 2014 року, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 688 408,00 грн за кредитним договором та 3 654,00 грн судового збору.
Постановою заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 20 грудня 2017 року призначено ТОВ «ОЦІНКА-ІНФОРМ» суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 717/325/14-ц від 18 вересня 2014 року, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 688 408,00 грн за кредитним договором та 3 654,00 грн судового збору.
Договір на проведення незалежної оцінки №1-п укладено 03 січня 2018 року, про що зазначено у резюме до звіту № 6/18 від 11 січня 2018 року.
Згідно звіту про оцінку майна від 11 січня 2018 року №6/18, ТОВ «ОЦІНКА-ІНФОРМ», було проведено оцінку нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу загальною площею 486,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено його ринкову вартість в сумі 2 456 000,00 грн.
Апеляційним судом встановлено, що договір на проведення незалежної оцінки № 1-п був укладений 03 січня 2018 року. Однак огляд об`єкта здійснювався 20 грудня 2017 року, тобто до укладення договору на проведення незалежної оцінки. У звіті зазначено, що нежитлова будівля молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням (літера А-ІІ) загальною площею 486,5 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Разом з тим, у справі встановлено, що 1/2 нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу з підвальним приміщенням (літера А-ІІ) загальною площею 486,5 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 тобто боржнику у виконавчому проваджені належить лише 1/2 частина майна, яке оцінювалося.
Зі звіту про оцінку нерухомого майна від 11 січня 2018 року встановлено, що оцінювачем обрано дохідний та порівняльний підхід для оцінки майна.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилався на те, що дії державного виконавця з визначення вартості вищезазначеного нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки цього майна є заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та оцінкам проведеним в рамках справи за позовом банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 722/2108/16-ц від 26 грудня 2017 року та висновку складеного судовим експертом ОСОБА_2 від 14 липня 2017 року вартість визначеного нерухомого майна становила 5 147 170,00 грн та 7 571 299,00 грн відповідно.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України № 2658-ІІІ).
Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.
Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III).
Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.
У частині третій та четвертій статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
Згідно частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 12-18гс18) зроблено висновок, що «чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів».
У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті  державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що дії державного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». 
При цьому, суд врахував, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.
Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.
Вимоги про визнання незаконною та скасування постанови від 20 грудня 2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності заявник не заявляв, доказів, які б свідчили про його звернення до виконавця з відповідними заявами про незгоду з результатами визначення вартості майна зазначеного у даному звіті, не надав.
Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги. 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив усі доводи апеляційної скарги та не дав на них аргументованих відповідей з огляду на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). 
Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими апеляційним судом фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Перевіривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у цій справі оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
   	І. М. Фаловська