Справа № 441/511/18                                Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В. 
Провадження № 22-ц/811/393/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 45

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Ніткевича А.В. 
                                               суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О.  
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року в складі судді Перетятько О.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків внаслідок кримінального правопорушення, а також шкоди, заподіяної ушкодженням здоров’я,-
встановила:
У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків внаслідок кримінального правопорушення, а також шкоди, заподіяної ушкодженням здоров’я, який уточнивши просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь майнову шкоду у розмірі 50 000 грн., з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 24 462, 87 грн., збитки в розмірі 2500 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., а також судові витрати.
Вимоги обґрунтовував тим, що 27.09.2015 близько 21 год. 30 хв. на 44 км. + 200 м. автодороги Львів-Ужгород в с. Градівка Городоцького району Львівської області з вини ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Mercedes Benz», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього та автомобіля «Peugeot Expert», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 17.01.2017 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Україниc України. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 92 673,45 грн. та моральну шкоду, яка полягає у страху під час зустрічного зіткнення, незручностях та клопотах внаслідок тривалого лікування, порушення сну, постійному перебуванні у тривозі, страху до керуванням транспортними засобами, неможливості самостійно пересуватись, потребою у сторонній допомозі, неможливості використання знищеного майна, інше, яку оцінює в 40 000 грн. Просив позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків внаслідок кримінального правопорушення, а також шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я задоволено частково.
Стягнуто з Моторного (транспортного) стахового бюро України на користь ОСОБА_1 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24 462 (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 87 коп. майнової шкоди; 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. витрат на проведення експертизи, а всього 26 962 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістесят дві) грн. 87 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди;
Стягнуто з Моторного (транспортного) стахового бюро України та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 2 431 (дві тисячі чотириста тридцять одну) грн. з кожного, витрат на проведення судової експертизи.
Стягнуто з Моторного (транспортного) стахового бюро України в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1057 грн. 20 коп. судового збору.
Судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. компенсовано за рахунок держави.
В решті частині позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду в частині стягнення коштів з МТСБУ оскаржив відповідач Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ).
В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно суд неправильно витлумачив закон, який підлягав застосуванню.
Зваертає увагу на те, що у випадку, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Покликається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5523 від 25 травня 2017 року, за яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становила 493950,31 грн, при цьому ринкова його вартість на момент скоєння ДТП становила 93215,40 грн., лише в процесі розгляду справи в суді було встановлено залишкову вартість пошкодженого транспортного засобу.
Стверджує, що такі обставини настали внаслідок того, що учасники ДТП не повідомили у встановлений строк про дорожньо-транспортну пригоду за їх участю, що унеможливило визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
При цьому, законом визначено обов`язок водія транспортного засобу причетного до ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання транспортної пригоди, письмово надати відповідному страховику (МТСБУ) повідомлення про ДТП, відомості про місцезнаходження транспортного засобу, пошкодження майна, якщо такий обов`язок не був виконаний з поважних причин, таке має бути підтверджено документально.
Звертає увагу на те, що ДТП сталася 27.09.2015, а огляд автомобіля проводився експертом через півтора року після ДТП, при цьому, де і як зберігався автомобіль невідомо, що викликає сумнів у тому, чи відповідав стан автомобіля на момент ДТП його стану на момент огляду експертом.
Оскільки жоден з учасників ДТП не повідомив про нього МТСБУ, останній позбавлений пріоритетного права для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Покликається на те, що ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний переляк підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, однією із підстав є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.
Крім цього, якщо учасники повідомили б МТСБУ про страховий випадок, не було б підстав клопотати про додаткову експертизу по встановленню розміру залишкової вартості пошкодженого автомобіля. 
Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року в частині стягнення коштів з МТСБУ та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позовних вимогах до МТСБУ відмовити у повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення відшкодування матеріальних збитків внаслідок кримінального правопорушення, а також шкоди, заподіяної ушкодженням здоров’я, сумарний розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України незаконно відмовило позивачу у задоволенні його заяви від 29.05.2017 про відшкодування шкоди, оскільки заяву позивачем було п одано після набрання вироком Городоцького районного суду Львівської області від 17.01.2017 законної сили, а МТСБУ таку отримано, з дотриманням строку звернення, який передбачено п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому зважаючи на встановлений ліміт відповідальності страховика (страхової суми), на МТСБУ покладено обов`язок виплатити на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 50 000 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП не була застрахована.
При цьому, решту відшкодування, як різницю між фактичним розміром шкоди, що не покривається страховим відшкодуванням покладено на відповідача, винну особу ОСОБА_2 .
Крім цього, врахувавши характер вчиненого та спричинені відповідачем негативні наслідки, внаслідок чого позивач зазнав матеріальних збитків та моральних страждань, що вплинули на його фізичний та емоційний стан, порушили звичний ритм життя, відтак йому завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, порушенні нормального способу життя, у зв`язку з чим він докладає зусиль для його налагодження та нормування, те, що за рішенням суду з відповідача вже стягується значна сума моральної шкоди у користь потерпілих, суд, з огляду на ст. 22 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн.
Також суд стягнув з відповідача ОСОБА_2  2500 грн. у якості збитків, як витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та вирішив питання пропорційного стягнення судового збору відповідно до задоволених позовних вимог.
Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.
27.09.2015 близько 21.30 год. ОСОБА_2 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Mercedes Benz 200E», р.н. НОМЕР_1 , в напрямку м. Львова на 44 км. 200 м. автодороги Львів-Ужгород в с. Градівка Городоцького району Львівської області на ділянці дороги з заокругленням праворуч по ходу його руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом і, як наслідок, виїзду на зустрічну смугу руху, де керований ним транспортний засіб зіткнувся із зустрічним автомобілем "PEUGEOT EXPERT", р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.1.2, 1.3, 1.5, 2.3 "б", 2.3 "д", 2.9 "а", 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР), внаслідок чого автомобілі та їх пасажири отримали відповідні механічні та тілесні ушкодження.
Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року з врахуванням ухвали Апеляційного суду львівської області від 17 березня 2017 року  ОСОБА_2 визнано винним та засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 вересня 2015 року, а також вина відповідача ОСОБА_2 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у вироку Городоцького районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями. 
Зважаючи та те, що рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року оскаржується виключно відповідачем Моторно (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) та тільки в частині стягнення коштів з МТСБУ, колегія суддів за правилами ст.367 ЦПК України, законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряється.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону). 
 Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності,  чинного на території України.
Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 станом на момент вчинення ДТП не була застрахована.
Порядок регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ встановлений ст. 41 Закону.
Так, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність (ст. 40 п. 40.1. Закону № 1961-IV, п. 1.4. Статуту МТСБУ, затвердженого Протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 24.01.2005 № 18, погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 01.02.2005 № 3470).
МТСБУ за рахунок коштів: фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; фонд страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України; така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» (ст. 41 п. 41.1. пп. «а», п. 41.2. пп. «в» Закону № 1961-IV).
29.05.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, зокрема, витрат на лікування, моральної шкоди за ушкодження здоров`я, шкоди, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності та майнової шкоди (а.с. 34-36).
В свою чергу, листом від 19.07.2017 № 3.1-05/16994 МТСБУ, покликаючись на те, що заява про виплату страхового відшкодування подана після закінчення строку, передбаченого п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у виплаті відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , відмовлено (а.с. 37).
Про зазначене відповідач МТСБУ також звертав увагу у відзиві на позовну заяву, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.
Зокрема, відповідно до п.п. 37.1.3, 37.1.4, п. 37.1 ст. 37 цього закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а також неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Визнаючи незаконною відмову МТСБУ у задоволенні заяви позивача від 29.05.2017 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції такий висновок пов`язав з тим, що заяву позивачем було подано після набрання вироком Городоцького районного суду Львівської області від 17.01.2017 законної сили, тому МТСБУ таку заяву отримано з дотриманням строку звернення, який передбачено п.п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Законом.
В цьому контексті, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги та виходить з того, що незважаючи на подання позивачем ОСОБА_1 заяви МТСБУ про виплату страхового відшкодування, у якій зазначено, зокрема, про витрати на лікування, тобто шкоду, заподіяну здоров`ю, у позовних вимогах до МТСБУ, які є предметом судового розгляду даної справи, зазначено про відшкодування шкоди, заподіяної виключно майну, тому у спірних правовідносинах необхідно застосовувати один рік, як строк, протягом якого мала бути подана заява до МТСБУ про страхове відшкодування.
Крім цього, положення вказаного Закону не мають прив`язки до факту набрання законної сили судовим рішенням, щодо встановлення вини відповідача у вчиненні відповідної ДТП, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована.
Оскільки позивач звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування з пропуском річного строку, останній правомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, оскільки у цьому випадку вимога заявлена про відшкодування шкоди майну в сумі 50000 грн, а не здоров`ю і річний строк обчислюється з моменту настання події (дорожньо-транспортна пригода), а не з дати вироку. 
Крім цього, відповідач МТСБУ оскаржує рішення суду про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, в тому числі з підстав ненадання позивачем доказів щодо визначення розміру шкоди. 
Оскільки йдеться про відшкодування реальної майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, належне визначення розміру такої шкоди (характер пошкоджень, їх наслідки, можливість і межі ремонту, його ціна тощо) є первинним, базою для розрахунків, необхідних для усунення, відшкодування шкоди, які є похідними від цієї бази. 
Тим часом, необхідність оцінки шкоди, заподіяної майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у визначеному законодавством порядку, передбачена Законом № 1961-IV як прямо, так і випливає з контексту відповідних його положень, а також відповідає правилам визначення розміру шкоди, що випливають з норм ЦК України. Страховик (МТСБУ) не може бути позбавлений права перевірити як обставини ДТП, так і розмір завданої майнової шкоди (збитку), які слугують підставами для здійснення страхових виплат і визначення їх сум, законодавство шляхом надання відповідним суб`єктам прав і покладення на них конкретних обов`язків забезпечує можливість реалізації цього права страховиком.
Наведені вище положення ст. 22 п. 22.1., ст.ст. 29, 30 Закону № 1961-IV прямо передбачають необхідність оцінки завданої транспортному засобу шкоди, зокрема, і визначення коефіцієнта його фізичного зносу, в порядку, встановленому законодавством, необхідність із цією метою огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром, експертом, оцінювачем і вказують на можливість відшкодування лише оціненої таким порядком майнової шкоди.
За приписами Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу; якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (ст. 33 п. 33.1. пп. 33.1.4.).
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів); особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (. 33.3 ст. 33 Закону).
У разі оформлення працівниками відповідного підрозділу Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї (п. 33.4. ст. 33 Закону).
Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа; якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону).
При цьому, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди; у такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (п. 34.2. ст. 34, п. 34.3 ст. 34, п. 34.4. ст. 34 Закону).
МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (п. 40.3. ст. 40 Закону).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5523 від 25.05.2017, складеного судовим експертом ОСОБА_4 В ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Пежо, р.н. НОМЕР_2 становить 494950,31 грн, а ринкова вартість цього автомобіля на момент скоєння ДТП становила 93215,40 грн, що згідно висновку є вартістю матеріального збитку (а.с. 17-21).
При цьому, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди не встановлювалася.
В свою чергу, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4579 від 13.03.2019 проведеної ЛНДІСЕ вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки «Peugeot Expert», р.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в цінах станом на момент ДТП становила 92673, 45 грн.; ринкова вартість вказаного транспортного засобу без врахування аварійних пошкоджень в цінах станом на момент ДТП становила 92673,45 грн.; вартість утилізації з технічної точки зору даного ТЗ в цінах станом на момент ДТП без врахування витрат, пов`язаних з продажем в регіоні, суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку становить 18210, 58 грн. (а.с. 104-111).
Згідно п. 1.2 Розділу «Дослідження» Висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4579 від 13.03.2019 відновлювати автомобіль «Пежо Експерт» р.н. НОМЕР_3 економічно недоцільно (а.с. 109).
За змістом ст. 36 п. 36.2. Закону № 1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) здійснюється страховиком (МТСБУ) за наслідками узгодження з потерпілим розміру цього відшкодування (виплати), страховик (МТСБУ) зобов`язаний здійснити виплату в разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, сума виплати має відповідати розміру оціненої шкоди (залежно від конкретних обставин – з урахуванням ПДВ чи без такого), а без проведення експертизи чи оцінки страховик має право здійснювати виплати лише в разі, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У справі немає доказів виконання свого обов`язку, зокрема, водієм автомобіля марки «Mercedes Benz 200E», р.н. НОМЕР_1 , та/або потерпілою особою, зазначених вимог закону щодо своєчасного повідомлення МТСБУ про ДТП, відповідно, і щодо огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром, експертом, оцінювачем, як немає й доказів самостійного обрання аварійного комісара, експерта, оцінювача та визначення в такий спосіб розміру майнової шкоди (матеріального збитку), узгодження з МТСБУ розміру регламентної виплати, визнання МТСБУ вимог заявника обґрунтованими та згоди сплатити відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. 
Натомість позиція МТСБУ вказує на необхідність надання для здійснення регламентної виплати належного документа про оцінку розміру майнової шкоди.
Невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст. 37 п. 37.1. пп. 37.1.3. Закону № 1961-IV).
За таких обставин, колегія суддів приходить переконання про те, що МТСБУ обґрунтовано і правомірно відмовило у задоволенні заяви щодо здійснення регламентної виплати, оскільки невиконання позивачем відповідних умов закону унеможливило реалізацію законного права МТСБУ перевірити і встановити розмір матеріального збитку та здійснити регламенту виплату відповідно до закону, тому у МТСБУ не виник обов`язок здійснити регламентну виплату в заявленому позивачем розмірі. 
Таким чином, позивачем не доведено, а колегією суддів не встановлено невідповідності дій МТСБУ в контексті даного спору вимогам закону, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та необхідність скасування рішення суду в цій частині.
Суд першої інстанції наведених вище обставин не врахував, неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, відтак прийшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів проводить розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 6, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) - задовольнити.
Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування 50000 грн майнової шкоди, 2431 грн витрат на проведення судової експертизи та стягнення в дохід держави 704 грн 80 коп. судового збору– скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.
Судовий збір сплачений Моторно (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 16 червня 2020 року.

Головуючий:                 А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

Н.О. Шеремета