Номер провадження: 33/813/527/20
Номер справи місцевого суду: 509/4030/16-п 
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 509/4030/16-п

Номер провадження: 33/813/527/20

Одеський апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участі секретаря судового засідання - Бикової К.А.,

особи, які прийняли участь у розгляді справи:
- потерпілий - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 19.08.2015 року, приблизно о 14:00, на 23 км +900 м. а/ш М-0501, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Мітсубісі", реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол про адміністративне порушення серії АП2 № 157040 від 18.06.2016 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.
Відповідальність за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП України.
Суд першої інстанції, під час ухвалення постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року, дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Суд першої інстанції не звернув уваги на неналежне оформлення матеріалів даної справи та відсутність належних та допустимих доказів щодо порушення ним п. 10.1 «Правил дорожнього руху» ОСОБА_2.
Посилаючись на такі доводи ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі в порядку передбаченому статтею 247 КУпАП. 
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Оскаржувану постанову суду першої інстанції просив залишити без змін.
Від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 157040 від 18.06.2016 року; письмовими поясненнями водія автомобіля "Мітсубісі", реєстраційний номер НОМЕР_2 ; іншими доказами по справі.
Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
ОСОБА_2 наведених правил дорожнього руху не дотримався чим спричинив вищенаведену дорожньо-транспортну пригоду (адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи. В ньому повинні бути вказані час, місце вчинення правопорушення, прізвища, адреси свідків, його суть.
Правове значення протоколу про адміністративне правопорушення полягає в тому, що він не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Апелянтом не надано доказів щодо спростування відомостей протоколу серії АП2 № 157040 від 18.06.2016 року, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином, вимоги апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, провадження по справі підлягає закриттю, не підлягають задоволенню. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін