Справа № 127/196/20 
Провадження № 33/801/296/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 26 грудня 2019 року о 13 год 30 хв у м. Вінниці по вул. Київській, 126, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому порядку огляду на стан такого сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. 
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч приписам статей 7, 268, 271, 277-2 КУпАП суддя суду першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, незважаючи на його клопотання про направлення справи для розгляду до Монастирещенського районного суду Черкаської області за місцем проживання ОСОБА_1 . Вказував, що працівники поліції не повідомили йому причину зупинки. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився тому, що поспішав на важливу зустріч.
В стані наркотичного сп`яніння не перебував, що встановлено висновком № 7 від 26 грудня 2019 року Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня». 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 167570 від 26 грудня 2019 року 26 грудня 2019 року о 13 год 30 хв у м. Вінниці по вул. Київській, 126, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (блідість обличчя, тремтіння тіла та рук, неадекватна поведінка), від проходження у встановленому порядку огляду на стан такого сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 підписав протокол без будь-яких застережень, від надання пояснень про обставини правопорушення, зокрема щодо незгоди з діями працівників поліції чи змістом протоколу, він відмовився, а тому підстав вважати що ОСОБА_1 не погоджувався зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції не мав.
З рапорту лейтенанта поліції Крупенкова В. М. та пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не заперечував і сам ОСОБА_1 , як у апеляційній скарзі, вказуючи причиною такої відмови те, що поспішав на зустріч в м. Калинівку Вінницької області, так і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, де додатково пояснив, що працівники поліції не забезпечили йому можливості проїхати до закладу охорони здоров`я для проведення огляду власним автомобілем. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за відмову від проходження такого огляду становить самостійний склад (об`єктивну сторону) правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд не бере до уваги надану ОСОБА_1 довідку з Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» № 7 від 26 грудня 2019 року, де вказано що ОСОБА_1 не перебуває в стані наркотичного сп`яніння з огляду на таке.
Відповідно до  частини четвертої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Частиною п`ятою статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Оскільки огляд ОСОБА_1 на вживання алкогольних, наркотичних речовин проведено без присутності поліцейського, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про недопустимість цього доказу.
Щодо твердження в апеляційній скарзі про відсутність зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення – не зазначення конкретних дій по ухиленню від проходження огляду, то воно не відповідає дійсності, тому що спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено: «Від проходження медичного огляду на факт наркотичного сп`яніння водій категорично відмовився в присутності двох свідків за місцем зупинки».
Будь-яка дія, в тому числі усно висловлена незгода з вимогою пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи бездіяльність у формі відмови вчинити відповідні дії (продути видихуване повітря у спеціальний технічний засіб, здати біоматеріал для дослідження тощо), які вказують на те, що особа не бажає виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження такого огляду, складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і додаткової деталізації у протоколі про адміністративне правопорушення не потребують.
Безпідставним є також твердження захисника ОСОБА_1 – адвоката Ципіна Д. Л. про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тому що наявність порушень вимог закону працівниками поліції, вчинених після висловлення особою відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у встановленому законом порядку, не впливають на кваліфікацію дій цієї особи, а можуть бути підставою для притягнення відповідних службових осіб до дисциплінарної чи інших видів юридичної відповідальності.     
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про розгляд справи всупереч приписів частини першої статті 268 КУпАП без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з таких міркувань.
Як видно з матеріалів справи вона чотири рази призначалась до розгляду суддею суду першої інстанції: 20 січня 2020 року, 03 лютого 2020 року та 17 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року, однак у всіх випадках  ОСОБА_1 та його представник – адвокат Самородова О. П. подавали клопотання та заяви про відкладення розгляду з долученням до них виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, у якій зазначалось, що ОСОБА_1 перебуває на амбулаторному лікуванні. Це означає, що ОСОБА_1 не мав об`єктивних, тобто таких, що фізично унеможливлювали його з`явлення до суду, а тому, з урахуванням встановлених статтями 38 та 277 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення та розгляду справи, суддя суду першої інстанції не мав підстав вп`яте відкладати розгляд справи. 
Четверте поспіль не з`явлення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Самородової О. П. в судові засідання суду першої інстанції є безумовним свідченням невиправданого затягування судового розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що суддя Вінницького міського суду Вінницької області не мав права розглядати справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, оскільки він подав клопотання про направлення справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за місцем проживання до Монастирещенського районного суду Черкаської області, також на увагу не заслуговують тому, що згідно з частинами першою, другою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, зокрема справи про адміністративні правопорушення, передбачені, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Отже, відповідно до приписів статті 276 КУпАП суд розглядає справу про адміністративні правопорушення за місцем його вчинення і не зобов`язаний направляти її для розгляду за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і підстав для скасування чи зміни постанови судді суду першої інстанції немає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, – 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                                О. С. Панасюк