ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 року          м.Дніпро         Справа №  24/214-10

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузнецова В.О.,                                                                                                
суддів Коваль Л.А., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Крицька Я.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 (суддя Красота О.І.) у справі 
за позовом  Криворізького транспортного прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м.Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", смт. Радушне, Криворізький район Дніпропетровської області
до акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг 
про стягнення 11 607 903,04 грн.   
ВСТАНОВИВ:
                І.Короткий зміст заявлених вимог
           29 січня 2020 року акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» подало до господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2010 року у справі № 2/214-10 про стягнення з відповідача на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК "Нафтогаз України" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"11607903,04 грн.
          Вимоги скарги полягали у визнанні незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича  щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020    ВП № 24254466 та списання грошових коштів у розмірі 9 534 468,21 грн. з розрахункового рахунку №UA583390500000026009004051793 акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"; скасування зазначеної постанови; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича повернути грошові кошти у розмірі 9 534 468,21 грн., вилучені на підставі постанови про поновлення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 на розрахунковий рахунок акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" №UA583390500000026009004051793.
          Скарга мотивована тим, що постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП № 24254466 винесена передчасно з порушенням норм законодавства, оскільки акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» та від 16.01.2019 № 36-р. «Про затвердження переліку об`єктів приватизації державної власності» включено до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Станом на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваного рішення боржника із вказаного переліку не виключено, отже підстави зупинення вчинення виконавчих дій не усунуті. Спірна постанова прийнята державним виконавцем у встановлений частиною десятої статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» строк - до 15 січня поточного 2020 року, протягом якого державні органи приватизації мають оприлюднити перелік об`єктів, що підлягають приватизації на відповідний рік.
          АТ «Криворізька теплоцентраль» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», під номером особистого запису в реєстрі 222, на підставі Наказу Мінрегіону від 01.11.2018 № 292, що в силу п.10 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зупинення виконавчих дій.
          Наслідком винесення державним виконавцем незаконної постанови від 02.01.2020 ВП №24254446 є незаконне списання 24.01.2020 грошової суми у розмірі 9   534  468,21 грн. з розрахункового рахунку акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", що має виключне та стратегічне значення для підприємства, оскільки зазначена грошова сума була призначена для сплати: заробітної плати працівникам підприємства, вартості спожитого природного газу, обов`язкових податків та зборів, витрат, пов`язаних з ремонтом теплового обладнання.
                   ІІ. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 у даній справі в частині вимог по скарзі акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно: визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466; скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 - закрито провадження.  Про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо списання грошових коштів у розмірі 9 534 468,21 грн. з розрахункового рахунку №UA583390500000026009004051793 акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" та зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича повернути грошові кошти у розмірі 9 534 468,21 грн., вилучені на підставі постанови про поновлення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 на розрахунковий рахунок акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"  №UA583390500000026009004051793 - відмовлено.
          Ухвала місцевого господарського суду вмотивована тим, що у державного виконавця були наявні підстави для поновлення вчинення виконавчих дій, оскільки станом на 02.01.2020 Кабінетом Міністрів України не приймалося розпорядження щодо приватизації у 2020 році АТ "Криворізька теплоцентраль", а Фондом державного майн України в порядку ст.11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не забезпечено оприлюднення переліків об`єктів, що підлягають приватизації на відповідний рік.
          Представником скаржника (боржника) суду не надано пояснень стосовно того, чому листами від 28.01.2019, та від 01.02.2019 №566/09 та №691/09 про зупинення вчинення будь-яких виконавчих дій згідно з п.10 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження»         взагалі не ставилося питання незаконності дій державного виконавця по винесенню оскаржуваної постанови від 02.01.2020 про поновлення вчинення виконавчих дій.
          Щодо вимог по скарзі акціонерного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про визнання незаконними дій  головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020   ВП №24254466 та   скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466  провадження у справі закрито за відсутності предмету спору на підставі п.2 ч.1    ст.231 Господарського процесуального кодексу України.
          Стосовно визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича         стосовно списання грошових коштів         у розмірі 9 534 468,21 грн., судом зазначено, що АТ "Криворізька теплоцентраль" помилково вважає, що кошти з рахунків боржника списувались на підставі постанови про поновлення вчинення виконавчих дій. Кошти з рахунків боржника списано на підставі платіжних вимог, які підписано відповідальними особами Міністерства юстиції України. Списані кошти з рахунків АТ "Криворізька теплоцентраль" підлягають розподілу в рамках зведеного виконавчого провадження №43991157.
                ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи
               3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
          Не погодившись із згаданою ухвалою, акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення скарги акціонерного  товариства "Криворізька теплоцентраль" у повному обсязі, а саме: а саме: визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020  ВП №24254466 та списання грошових коштів у розмірі 9 534         468,21 грн. з розрахункового рахунку № UА НОМЕР_1 акціонерного підприємства «Криворізька теплоцентраль»; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьмснка Олексія Степановича про поновлення вчинення виконавчих лій віл 02.01.2020 ВП№ 24254466; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича повернути грошові кошти у розмірі 9 534 468,21 грн., вилучені на підставі постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 року ВІІ № 24254466 на розрахунковий рахунок акціонерного підприємства «Криворізька тсплоцентраль» № UA НОМЕР_1.
          В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що у даному випадку позиція суду є помилковою та незаконною, оскільки Наказом Фонду державного майна України №1869 від 08.12.2015 було прийнято рішення про приватизацію державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» шляхом перетворення його у публічне акціонерне товариство. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» АТ «Криворізька теплоцентраль» включено до переліку об`єкті» великої приватизації державної власності, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» продовжено приватизацію об`єктів державної власності (в т.ч. АТ «Криворізька теплоцентраль»), включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році та наразі безперервно триває процедура приватизації.
          На поточний момент часу відсутнійнормативно-правовий акт, який виключав би підприємство боржника з переліку об`єктів великої приватизації державної власності, отже, на думку апелянта, процес приватизації АТ «Криворізька теплоцентраль» триває й у2020 році.
          Суд проігнорував зміст положення підпункту 10 частини Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про приватизацію державної о і комунального майна», згідно з яким після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль» згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності та наразі триває процедура приватизації боржника, згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності, без обмеження будь-яким строком (кінцевою датою).
          Суд також не взяв до уваги, ту обставину, що АТ «Криворізька теплоцентраль» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення. що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», під номером особистого запису в реєстрі 222, на підставі Наказу Мінрегіону від 01.11.2018 № 292.
          Скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не враховано, що державним виконавцем в порушення п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» 09.01.2020 направлено до банківської установи - АТ «КРИСТАЛБАНК» платіжні вимоги №24254466/9/24 та №24254466/9/25 від 09.01.2020, якими згідно призначення платежу передбачено стягнення коштів з розрахункового рахунку АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ПАТ «Укртрансгаз». Банк безпідставно списав спірні кошти на виконання платіжних вимог державного виконавця.
          В даному випадку існували та продовжують існувати обставини, що зумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій як за п.10 так і за п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу забороняють незаконне списання грошових коштів з рахунків скаржника. 
                3.2 Доводи інших учасників справи
    У відзиві на апеляційну скаргу Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду від 06.02.2020 залишити без змін.
          Заявник зазначає, що з урахуванням ч.4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язок повідомляти державного виконавця про наявність підстав, що зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження, покладено на скаржника (боржника). 
          Станом на 02.01.2020 державний виконавець не мав жодного правового документу, який би передбачав включення АТ "Криворізька теплоцентраль" до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації на 2020 рік.
          Таким чином, на думку Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у державного виконавця були наявні підстави для поновлення вчинення виконавчих дій та у відповідності до вимог ч.5 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець був зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом.
          Заявник погоджується із висновком суду першої інстанції, що АТ "Криворізька теплоцентраль" помилково вважає, що кошти з рахунків боржника списувались на підставі постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з чим відповідні вимоги скаржника не підлягають задоволенню.
          Вважає, що господарський суд у своїй ухвалі від 06.02.2020 дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження по скарзі щодо вимог про визнання незаконними дій головного державного виконавця щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 та скасування цієї постанови.
          Прокуратура Дніпропетровської області у наданих поясненнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду від 06.02.2020 залишити без змін.
          В обґрунтування своєї правової позиції, прокурор посилається на те, що у державного виконавця до публікації 15.01.2020 списку підприємств, що підлягають приватизації на початку січня 2020 року не було підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з чим виконавче провадження поновлено правомірно.
          Враховуючи ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем правомірно стягнуто кошти з розрахункових рахунків боржника та ці кошти не підлягають поверненню.
          Прокурор вважає безпідставними посилання скаржника на положення підпункту 10 частини 9 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна". Пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було передбачено, що після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів. Станом на дату винесення державним виконавцем постанови про поновлення вчинення виконавчих дій 02.01.2020 втратила чинність норма вказаного Закону та не могла бути прийнята до уваги судом першої інстанції при розгляді даної скарги.
                ІV. Апеляційне провадження
               4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді
          Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чус О.В., Вечірко І.О.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020 поновлено акціонерному товариству "Криворізька теплоцентраль" процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2020; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 30.03.2020.
          Відповідно до інформаційної довідки 30.03.2020 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з встановленням тимчасово на період з 18 березня по 3 квітня 2020 року особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду  на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, враховуючи  Рекомендації Ради суддів України викладених у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання  рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1, оформленого протоколом зборів суддів від 17.03.2020.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2020 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 15.05.2020.
          Розпорядженням керівника апарату суду від 14.05.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із відпусткою судді Чус О.В.
          Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Коваль Л.А., Вечірка І.О.
           15.05.2020 у судове засідання з`явилися представники  прокуратури Дніпропетровської області, відповідача та  Міністерства юстиції України, які надали відповідні пояснення.
Позивач не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
          Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.
          У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.
         Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
     У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
         У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.    
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
             15.05.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 по справі     №24/214-10 стягнуто з державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на користь Міністерства палива та енергетики України Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" дочірньої компанії "Укртрансгаз" її філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів 11 607     903,04 грн. та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; стягнуто з відповідача на користь Державного казначейства державне мито у сумі 25     500,00 грн. 
           27.09.2010 на виконання рішення, яке набрало законної сили, господарським судом видано наказ. 
          Зазначений виконавчий документ знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України.
          Ухвалою від 08.12.2014 господарський суд Дніпропетровської області здійснив заміну позивача - Дочірньої компанії "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на його правонаступника публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз".
           20.05.2016 орган виконавчої служби виніс постанову про заміну назви сторони виконавчого провадження.
           02.01.2019 орган виконавчої служби виніс постанову ВП № 24254466 про заміну назви сторони виконавчого провадження: замінив назву боржника, а саме: з публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".
           11.02.2019 державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчих дій відповідно до п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».
           02.01.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій      по виконавчому провадженню № 24254466, яка обґрунтована посиланням на ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження». 
          Головним державним виконавцем 9 січня 2020 року направлено до банківської установи - «КРИСТАЛБАНК» платіжні вимоги № 24254466/9/24 та № 24254466/9/25 від 09.01.2020, якими згідно призначення платежу передбачено стягнення коштів з АТ «Криворізька теплоцентраль» у сумі 9 534 468,21 грн. на користь ПАТ «Укртрансгаз». Вказані платіжні вимоги підписані відповідальними особами Міністерства юстиції України.
          24.01.2020 грошова сума у розмірі 9 534 468,21 грн. була списана з розрахункового рахунку акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь стягувача, що підтверджується меморіальним ордером №24254466/9 від 24.01.2020.
           29.01.2020 акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" подало до господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незаконності винесення зазначеної постанови та списання грошових коштів.
               4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі                  
          Імперативними приписами  статті 269 Господарського процесуального кодексу України                  визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, заслухавши присутніх учасників справи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування  судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
          Згідно статті 339 Господарського процесуального суду України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
          Відповідно до приписів статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).
          Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-рп(ГІ)/2019) наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист: невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
          Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон).
          Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону).
          Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»         примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
          Частиною другою статті 7 вказаного Закону державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.
          Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття  3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
          У частинах першій, другій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.  Виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
          Підстави зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій унормовані положеннями статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, в силу пункту 12 частини першої цієї статті виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
          Зі змісту частини п`ятої статті 35 цього Закону вбачається, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 4 лютого 2020 року в задоволенні скарги     акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стосовно визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП № 24254466; скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича  про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП № 24254466 відмовлено у повному обсязі. 
          Господарський суд визнав, що у державного виконавця були наявні підстави для поновлення вчинення виконавчих дій, оскільки на 02.01.2020 не було відповідних доказів, які б передбачали включення розпорядженням Кабінету Міністрів України АТ «Криворізька теплоцентраль» до переліку об`єктів великої приватизації на 2020 рік.
          Колегія суддів апеляційного суду не погодилась з даною правовою позицією господарського суду першої інстанції.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2020 апеляційну скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" задовольнити частково. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 у справі №24/214-10 скасовано в частині відмови у задоволенні скарги акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" від 20.01.2020 № б/н на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо визнання  незаконними дії     головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича  щодо винесення постанови про поновлення     вчинення виконавчих дій від 02.01.2020     ВП №24254466 та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020      ВП№24254466. Скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" від 20.01.2020 № б/н на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Визнано незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП№24254466. В іншій частині ухвалу господарського суду від 04.02.2020 залишено без змін.
          Судове рішення апеляційного суду вмотивовано тим, що у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р, в яке розпорядженням від 03.03.2020 № 204-р внесені відповідні зміни, та з огляду на положення частини 2 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є таким, що продовжує перебувати в переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році. Процес приватизації підприємства триває, а тому визначені пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» обставини, що стали підставою для зупинення виконавчого провадження, на час поновлення виконавчих дій державним виконавцем - 2 січня 2020 року, не усунені.
          Постанова Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2020 у розумінні положень частини 1 статті 284 Господарського процесуального кодексу України набрала законної сили.
          Встановлений вказаною постановою Центрального апеляційного господарського суду у справі №24/214-10 факт незаконності дій державного виконавця про поновлення виконавчих дій є преюдиціальними у розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України та повторного доведення в межах розгляду цієї справи не потребує. 
          Відмовляючи у задоволенні скарги про визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича відносно списання грошових коштів у розмірі 9534468,21 грн з розрахункового рахунку акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", а також зобов`язання державного виконавця     повернути зазначені грошові кошти, вилучені на підставі постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 року ВП №24254466, на розрахунковий рахунок акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", господарський суд послався, що платіжні вимоги щодо списання коштів були підготовлені після поновлення виконавчих дій та надіслані до банківських установ. Скаржник помилково вважає, що кошти з рахунків боржника списувались на підставі постанови про поновлення вчинення виконавчих дій. Між тим вони списані на підставі платіжних вимог, які підписано відповідальними особами Міністерства юстиції України. Постанову про арешт коштів боржника державним виконавцем винесено 02.01.2019. Законність прийняття цієї постанови підтверджена в судовому порядку.
          На переконання колегії суддів апеляційного суду наведений висновок суду першої інстанції є помилковим, враховуючи таке.
          За правилами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
          Відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
          Згідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
          Порядок звернення стягнення на майно боржника врегульований в Розділі VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802), згідно пункту 8 якого на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
          За правилами частин першої, другої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
          За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»  у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
          Платіжні вимоги на примусове списання коштів у відповідності до положень частини першої статті 13 цього Закону надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.
          Положеннями статті 1071 Цивільного кодексу України  грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
          Відповідно до пункту 1.39      статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
          Відповідно до вимог пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
          Таким чином, протягом строку дії постанови про зупинення виконавчих дій державний виконавець не має права на проведення будь-яких, у тому числі процесуальних з винесення постанов, виконавчих дій у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового рішення.
        Господарським судом встановлено, що головним державним виконавцем 9 січня 2020 року направлено до банківської установи - «КРИСТАЛБАНК» платіжні вимоги №24254466/9/24 та № 24254466/9/25 від 09.01.2020, якими згідно призначення платежу передбачено стягнення коштів з АТ «Криворізька теплоцентраль» у сумі 9 534 468,21 грн. на користь ПАТ «Укртрансгаз». Вказані платіжні вимоги підписані відповідальними особами Міністерства юстиції України.
          Згідно меморіального ордера №24254466/9 від 24.01.2020 з розрахункового рахунку АТ "Криворізька теполоцентраль" на користь Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2010 №24/214-10 перераховано 9 534 468,21 грн.
          Надаючи правову оцінку викладеним спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з того, що списання грошових коштів у розмірі 9 534 468,21 грн. з розрахункового рахунку № UA НОМЕР_1 акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" відбулося на підставі платіжних вимог №24254466/9/24 та №24254466/9/25 від 09.01.2020, які були виставлені державним виконавцем в період дії постанови про зупинення виконавчих дій, що суперечить вимогам закону.
          Таким чином, зазначені дії головного державного виконавця Кузьменка О.С. є неправомірними.
          Щодо вимоги скаржника про зобов`язання головного державного виконавця       Кузьменка О.С.     повернути грошові кошти у розмірі 9 534 468,21 грн. апеляційний суд виходить з наступного.
          Відповідно до положень частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
          Повернення грошових коштів, які вилучені з рахунку боржника на підставі платіжних вимог про примусове списання коштів відповідно до виконавчих документів, не входять в повноваження державного виконавця за законом.
          Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження стосовно вимог скарги про визнання незаконними дій     головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, що застосовується судом за аналогією.
          Апеляційний господарський суд вважає, що вимоги акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» в скаргах від 21 та 29 січня 2020 року про визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 02.01.2020 ВП №24254466 та її скасування є тотожними, оскільки в них одночасно збігаються склад учасників, підстави та предмет спору.
          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.           Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          З урахуванням наведеного, суд відзначає, що решта доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо відсутності підстав для часткового задоволення скарги не спростовує.
          Статтею 343 Господарського процесуального кодексу передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
          Проаналізувавши наведені обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, згідно представлених доказів колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що головний державний виконавець Кузьменко О.С. під час вчинення виконавчих дій допустив порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо списання грошових коштів у розмірі 9534468,21 грн. з розрахункового рахунку № UА НОМЕР_1 акціонерного підприємства «Криворізька теплоцентраль» визнаються неправомірними.
           4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
          Приймаючи до уваги, що оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні скарги акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" від 28.01.2020 №386/09 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо списання грошових коштів у розмірі 9534 468,21 грн. з розрахункового рахунку № UА НОМЕР_1 акціонерного підприємства «Криворізька теплоцентраль» прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, колегія суддів, враховуючи приписи п.1 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваної ухвали.
          Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України  суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" задовольнити частково.
          Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 у справі №24/214-10 скасувати в частині відмови у задоволенні скарги акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" від 28.01.2020 №386/09 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо списання грошових коштів у розмірі 9534468,21 грн. з розрахункового рахунку № UА НОМЕР_1 акціонерного підприємства «Криворізька теплоцентраль».
          Скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" від 28.01.2020 №386/09 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича задовольнити частково.
          Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо списання грошових коштів у розмірі 9 534  468,21 грн. з розрахункового рахунку № UА НОМЕР_1 акціонерного підприємства «Криворізька теплоцентраль».
          В іншій частині ухвалу господарського суду від 06.02.2020 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

          Постанова складена у повному обсязі 20.05.2020.

Головуючий суддя                                                            В.О.Кузнецов

Судді                                                                                           Л.А.Коваль

                                                                                  І.О.Вечірко