Справа № 459/1186/19                        Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І. 
Провадження № 22-ц/811/1219/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2020 року м.Львів

 Справа № 459/1186/19
   Провадження № 22ц/811/1219/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Червонограді 14 лютого 2020 року у складі судді  Жураковського А.І.,
у справі за позовом  ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
встановив:        
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 липня 2018 року сталася ДТП за участю автомобілів під його (позивача) та ОСОБА_1 керуванням, причиною якої стало порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП. Вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ліміт відповідальності - 100 000 грн. Зазначає, що внаслідок ДТП йому (позивачу) спричинена майнова шкода на суму понад 100 000 грн. Він звертався до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогою виплати страхове відшкодування. Вказує, що страхова компанія не визнала його (позивача) потерпілим, внаслідок чого не виплатила йому майнову шкоду. Також зазначає, що надсилав страховій компанії повідомлення про проведення за його замовленням огляду пошкодженого транспортного засобу, проте представник компанії на огляд не прибув. Просить позов задовольнити.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 99 000 грн. страхового відшкодування.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 506,84 грн. збитків, завданих внаслідок ДТП.
Вирішено питання судових витрат.
В решті вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржик ОСОБА_1 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимог щодо стягнення з нього ( ОСОБА_1 ) 29 506, 84 грн. збитків, завданих внаслідок ДТП; відмовити в позові в частині стягнення з нього майнової шкоди. В решті рішення залишити без змін. Зазначає, що товарознавча експертиза була проведена з порушеннями, оскільки з ним не було узгоджено дату, час та місце огляду пошкодженого автомобіля. Вважає, що експертиза проведена односторонньо, сума пошкоджень, яка вказана у висновку експертизи, не відповідає реальній сумі відновлювальних робіт, є завищеною. 
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
Встановлено, що 26 березня 2018 року між відповідачами укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8360248, відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «ГАЗ 3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страховий ліміт - 100 000 грн., франшиза - 1 000 грн. 
З реєстраційного посвідчення на транспортний засіб вбачається, що позивач є співвласником автомобіля марки «Мерседес Бенц Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року закрито провадження у справі № 559/2081/18 відносно відповідача ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, визнано його вину у порушенні правил дорожнього руху.
З довідки Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області від 9 серпня 2018 року вбачається, що автомобіль позивача після ДТП вилучений та перебуває на території відділу поліції з 26 липня 2018 року.
Відповідно до звіту № ФД-00241 від 22 жовтня 2018 року ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 140 476,94 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу - 191 011,73; вартість матеріального збитку - 140 476,94 грн.; вартість утилізації - 10 970,10 грн. Відновлення такого КТЗ є економічно недоцільним.
З листа ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 13 лютого 2019 року № 546/18 вбачається, що рішення про здійснення страхового відшкодування буде прийняте за умови надання оригіналу документу з проставленням апостилю, що зазначений в підпункті «б» пункту 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або за умови надання документів з проставленням апостилю, що встановлюють розмір часток власників у праві спільної часткової власності та з врахуванням положення ч. 5 пункту 36.2 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 35 цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності - інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.
Відповідно до п. 1.3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Згідно із п. 1.6 ч. 1 цієї статті, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно із постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 5 грудня 2018 року, з метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ч . 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку».
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».
Встановлено, що позивач є співвласником автомобіля, якому з вини відповідача ОСОБА_1 завдано технічних пошкоджень внаслідок ДТП, чим спричинено шкоду.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має статус потерпілого та є власником транспортну засобу. 
На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не виконала своїх зобов`язань за полісом № АК/8360248 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та безпідставно не виплатила позивачу страхове відшкодування, чим порушила його права. Спірна сума є різницею вартості матеріального збитку та вартості утилізації (140476,94-10970,00=129506,94), її сплата покладається на відповідачів. Виходячи з ліміту страхового відшкодування (100000 грн.) та розміру франшизи (1000 грн.), страхова компанія повинна виплатити позивачу 99000 грн. страхового відшкодування, а ОСОБА_1 - розмір завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, - 29506,84 грн.
ОСОБА_1 не надано доказів щодо процедурних порушень при проведенні оцінки вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП. Судом не встановлено стверджуваних ним порушень п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.
Розмір шкоди відповідач ОСОБА_1 не спростував належними та допустимими доказами.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову.
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 лютого 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2020 року.

Головуючий 

Судді