ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12561/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Палестини ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Юрков Е.О.) по справі за позовом громадянина Палестини ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Палестини ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, в якому просив визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Ухвалою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позовну заяву громадянина Палестини ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування наказу, повернено позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконано, оскільки  позивачем не надано доказів отримання повідомлення про відмову (із зазначенням дати отримання) та докази отримання наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року (з датою отримання).
Також позивачем до суду не надано договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Мунтян І.Ю., послугами якого позивач скористався для повторного звернення до суду з даним позовом.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для  вирішення питання, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про безпідставність висновків суду першої інстанції, оскільки в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до 
адміністративного суду ним зазначено, що йому не вручалися ані повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ані наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року.
З даним позовом звернувся повторно, оскільки усунення недоліків позовної заяви, що стало підставою для повернення первісного позову, стало неможливим через відсутність правової допомоги адвоката.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами 1-2 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Приписами частини 4  статті 161 КАС України  визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частинами 1 та 2  статті 123 КАС України  встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 121 КАС України  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм, в разі пропуску особою, що подає позовну заяву, строку звернення до суду така позовна заява залишається без руху у зв`язку із непорушенням нею питання поновлення цього строку або визнанням наведених для його поновлення підстав неповажними.
При цьому такій особі в будь-якому випадку надається строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали, але в першому випадку - для звернення до суду із заявою про поновлення строку, а в другому - для наведення інших (поважних) підстав для його поновлення.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення адміністративного позову без руху від 17 грудня 2019 року, зазначив про недоліки позовної заяви, надавши позивачу строк для їх усунення, продовж десяти днів з дня вручення позивачу зазначеної ухвали, зобов`язавши надати: докази отримання повідомлення про відмову (із зазначенням дати отримання) та докази отримання наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року (з датою отримання); заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для поновлення строку та докази поважності причин його пропуску.
У встановлений судом  строк позивачем подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено про те, що аналогічний позов ним вже подавався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, але 27.11.2019 повернено позивачу, оскільки ним не усунено недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а зважаючи на те, що самостійно без правової допомоги виправити недоліки він не зміг, то після укладання з адвокатом Мунтян І.Ю. договору про надання правової допомоги, позивач повторно звернувся до суду. 
Також позивачем зазначено, що йому не вручалися ані повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ані наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року.
Однак, ухвалою від 20 січня 2020 року позовну заяву повернено позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з тим, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки  позивачем не надано доказів отримання повідомлення про відмову (із зазначенням дати отримання) та докази отримання наказу Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року (з датою отримання), а також до суду не надано договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Мунтян І.Ю., послугами якого позивач скористався для повторного звернення до суду з даним позовом.
При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надано оцінки доводам позивача про те, що докази, які суд зобов`язав його надати, зокрема, повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та наказ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області № 135 від 31.10.2019 року, позивачу не вручалися, а отже у позивача вказані докази відсутні. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями частини 4  статті 161 КАС України передбачено обов`язок позивача додати до позовної заяви саме наявні в нього докази.
Поряд з вказаним,відповідно до  статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Колегія суддів зазначає, що положеннями частини 5  статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених  законом  вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Оскільки, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував та не в повному обсязі дослідив фактичні обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, а тому, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статями 241-245, 250, 315, 320, 321, 322, 327, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Палестини ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до частини 2 статті 328 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду    протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров