П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/709/20-а            Головуючий у 1-й інстанції:   Воробйова Інна Анатоліївна  
Суддя-доповідач:  Мацький Є.М. 
18 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. 
за участю:
секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,
представника апелянта: адвоката Федчук Т.М.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (ухвала постановлена у м. Вінниці, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
 І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки  як учаснику бойових дій за період з 2015 - 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 18.05.2019;
- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 - 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 18.05.2019.

2. У обґрунтування позову, позивач зазначив, що проходив службу в ЗСУ та у травні 2019 року його виключено із списків особового складу. Через настання особливого періоду не мав змоги скористатися додатковою відпусткою. При цьому, на час прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУОВИХ РІШЕНЬ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки за 2015 - 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення    на день звільнення з військової служби, а саме 18 травня 2019 р. 

4. 10.04.2020 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки  як учаснику бойових дій за період з 2015 - 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 18.05.2019.

5. У обґрунтування заяви вказав, що суд, зазначивши в мотивувальній частині рішення про порушення прав позивача, що виникло, в першу чергу, саме з бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , командир якої не зазначив у наказі № 91 від 15.05.2019 про необхідність проведення згаданих виплат, чим порушив законне право позивача на отримання вищезазначеної компенсації у разі звільнення, в резолютивній частині не зазначив вирішення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 .

6. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення  відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Скаржник, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

8. Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 244, 245, 246 КАС України в резолютивній частині рішення суду не зазначив вирішення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , отже судом зроблено передчасний висновок щодо відмови у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки судом не вирішено питання щодо всіх позивних вимог.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Судом встановлено, що 18.05.2019 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 15.05.2019 підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу.

10. Згідно з наказом та грошовим атестатом ОСОБА_1 не виплачено грошову компенсацію за всі невикористані додаткові відпустки за період з 2015 р. по 2019 р., як    учаснику бойових дій.

11. Не погоджуючись із такою бездіяльністю військових частин, позивач звернувся з цим позовом до суду.

12. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

13. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року в відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно в резолютивній частині рішення не зазначив вирішення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 .

15. Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що при звільненні з військової служби військовослужбовець повинен був написати рапорт з проханням нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на підставі якого військова частина видала б наказ (по стройовій частині) про нарахування та виплату даної компенсації позивачу. Без даного рапорту військова частина НОМЕР_1 на власний розсуд не може зазначати про виплату вказаної вище компенсації. Також вказав, що суд повинен відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових, адже дана військова частина ні нарахування ні виплати не здійснює.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

17. Аналіз вказаної норми вказує на те, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі позовні вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

18. У свою чергу, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

19. Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

20. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки вважав, що судом не ухвалено рішення в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації.

21. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що зі змісту рішення суду від 08.04.2020 вбачається, що військова частина НОМЕР_1 перебуває на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , що виключає можливість першої здійснювати нарахування та виплату, а отже і задоволення позову щодо неї. Отже, в частині всіх вимог заявлених до військової частини НОМЕР_1 відмовлено, оскільки позивач не перебував на грошовому забезпеченні першої, що виключало можливість нарахування та виплату нею згаданої компенсації. 

22. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

23. Так позивачем заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації як військової частини НОМЕР_1 , так і НОМЕР_2 , тобто оцінці підлягає як бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , так і НОМЕР_2 і рішення суду має містити висновок щодо бездіяльності кожного відповідача, щодо якого заявлено таку вимогу.

24. Дослідивши зміст рішення суду першої інстанції від 08.04.2020 (у т.ч. резолютивну частину), колегія суддів установила, що суд зобов`язав військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки за 2015 - 2019 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби, а саме: 18 травня 2019 р., при цьому суд не вирішив та не надав правової оцінки вимогам позивача щодо заявленої позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації.

25. Отже, в даному випадку наявні підстави для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення у цій справі.

26. Таким чином, враховуючи те, що не всі позовні вимоги вирішені судом першої інстанції, та з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями розглядати позовні вимоги, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду про відмову в ухваленні додаткового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення.

27. Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

28. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

29. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

30. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

31. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

32. Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

33. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, внаслідок чого ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення слід скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року  скасувати.
Справу направити до  Вінницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 червня 2020 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.