Постанова
Іменем України
 
12 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 494/891/15-ц
провадження № 61-9443св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач),                 Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,                           
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 , 
відповідачі: управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, Березівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року у складі судді Римаря І. А. та ухвалу апеляційного суду Одеської області                         від 22 березня 2016 року  у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я.,                 Ващенко Л. М., Плавич Н. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування шкоди на підставі статті                    1177 ЦК України.
У серпні 2015 року позивач просив залучити до участі у справі співвідповідача - Березівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (далі -  Березівський   РВ ГУ МВС України в Одеській області) та, змінивши підстави позову, просив відшкодувати йому майнову шкоду, завдану незаконними діями, рішеннями та бездіяльністю Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області при здійсненні ним своїх повноважень, за рахунок держави на підставі статті                 56 Конституції України.
На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що дії, рішення та бездіяльність Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, у тому числі слідчого Кандаловського І. І. при здійсненні ним своїх повноважень, були незаконними, що полягало в ухиленні від проведення повного, всебічного та неупередженого розслідування поданих ним (позивачем) у 2013-2014 роках заяв за фактом:
- усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном,
- безпідставним заволодінням ОСОБА_2 його автомобілем «КАМАЗ» та причіпом,
- набуття та збереження ОСОБА_2 його автомобіля «КАМАЗ» та причіпу.
Унаслідок таких дій належне йому майно, вартістю 370 000,00 грн, було знищено, а упущена вигода, за його розрахунком, становить 80 000,00 грн.
Усі його скарги на порушення закону слідчим Кандаловським І. І. були проігноровані Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області, Головним слідчим управлінням ГУ МВС в Одеській області, Головним слідчим управлінням МВС України, прокуратурою Березівського району Одеської області, прокуратурою Одеської області та Генеральною прокуратурою України.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачів майнову шкоду у розмірі 450 000 грн (370 000,00 грн +                    80 000,00 грн). 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Суд першої інстанції виходив із недоведення позивачем заподіяної йому шкоди внаслідок бездіяльності Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області.
Короткий зміст ухвали апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня                  2015 року залишено без змін. 
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив  скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скарга аргументована тим, що суди не з`ясували фактичних обставин справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Суди не врахували, що неправомірність дій та бездіяльності працівників Міністерства внутрішніх справ та прокуратури Березівського району встановлена ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року, якою зобов`язано прокурора Березівського району Одеської області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Крім того, він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні                            № 42015160260000009 від 17 лютого 2015 року.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, Березівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів державної влади.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року вищезазначену справу призначено до розгляду.
Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 494/891/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 494/891/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи                               № 916/1423/17.
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі № 494/891/15-ц.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що протягом 2013-2014 років ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявами про скоєння злочину (щодо належних йому автомобіля «КАМАЗ» та причіпу), які залишались без належного реагування, у зв`язку з чим він звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.
Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії прокурора Березівського району Одеської області, який, отримавши                    18 серпня 2014 року його заяву про вчинення відносно його майна кримінального правопорушення ОСОБА_2 , не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочав досудове розслідування.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року зазначена ухвала скасована з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_1 та зобов`язання прокурора Березівського району Одеської області Купріянова А. О. внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
На виконання цього рішення суду 17 лютого 2015 року відкрито кримінальне провадження № 42015160260000009 та до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що у період з травня 2013 року до серпня 2014 року ОСОБА_2 розібрав автомобіль «КАМАЗ 5320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві розпорядження та користування, згідно довіреності серії ВМТ № 583069, виданої                        ОСОБА_4 , належить ОСОБА_1 , чим спричинив пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, за ознаками частини першої статті 194 КК України.
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20 липня                2015 року частково задоволений позов ОСОБА_1 до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невнесенням відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі його неодноразових зверненнь до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, з серпня 2013 року до жовтня 2014 року.
Стягнуто з Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.
30 квітня 2015 року слідчим слідчого відділу Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Кандаловським І. І. ухвалена постанова про закриття кримінального провадження № 42015160260000009 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.
Відповідно до змісту цієї постанови досудовим слідством встановлено, що протягом 2013-2014 років ОСОБА_1 звертався до Березівського РВ ГУ МВС України Одеської області із заявами про скоєння злочину спочатку ОСОБА_5 , потім невідомими особами, а згодом ОСОБА_2 щодо належних йому автомобіля та причіпу у різний період (у травні, червні, вересні 2013 року), вказуючи різні версії злочину (крадіжка, шахрайські дії, знищення тощо). При цьому слідчий, на підставі зібраних доказів та інших матеріалів досудового розслідування, дійшов висновку про те, що у травні 2013 року ОСОБА_1 , без правовстановлюючих документів щодо розпорядження автомобілем та причіпом, продав ОСОБА_2 автомобіль «КАМАЗ» за 32 000,00 грн та на початку червня 2013 року йому ж - причіп за 20 000,00 грн, а тому закрив кримінальне провадження на підставі пункту                     2 частини першої статті 284 КПК України.
Зазначена постанова слідчого була оскаржена Абрамовичем О. В. до суду.
Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року, у задоволенні скарги               ОСОБА_1 на постанову слідчого слідчого відділу Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Кандаловського І. І. про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2015 року відмовлено.
Крім того, рішенням Березівського районного суду Одеської області                           від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди (у вигляді доплати у розмірі 22 000,00 грн за проданий у травні 2013 року автомобіль «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 ) за недоведеністю наявності майнової шкоди.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права
Звертаючись до суду, позивач просив захистити його права у зв`язку із протиправними діями, бездіяльністю працівників Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області при здійсненні ними своїх повноважень, внаслідок яких йому було завдано майнових збитків на суму 450 000,00 грн, посилаючись на статтю 56 Конституції України. 
Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).
За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (стаття 1177 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)».
Встановивши, що позивач не довів, що внаслідок бездіяльності Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області йому була завдана майнова шкода у розмірі 450 000,00 грн, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її відшкодування за рахунок держави.
Доводи скарги ОСОБА_1 про те, що саме внаслідок бездіяльності Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області належне йому майно  було знищено ОСОБА_2 , а йому завдано майнових збитків (вартість аналогічного автомобіля «КАМАЗ» та причіпу), колегія відхиляє, оскільки суди встановили, що позивачем не доведено наявність необхідних умов (делікту) для покладення відповідальності на державу.
Суди також урахували, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди   ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог та установлено, що він продав ОСОБА_2 спірний автомобіль, при цьому, повноважень на його продаж суду не надав, власником автомобіля «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .
Посилання у скарзі на те, що він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні від 17 лютого 2015 року № 42015160260000009, є безпідставними, оскільки у ході досудового розслідування слідчий слідчого відділу Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області встановив, що у травні та червні 2013 року ОСОБА_1 особисто продав ОСОБА_2 автомобіль «КАМАЗ» та причіп за 32 000,00 грн. Встановивши, що за вказаним фактом відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 194 КК України, слідчий виніс постанову, якою закрив це кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, зазначивши, що правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають ознаки цивільно-правових, оскільки між ними виникли розбіжності з приводу суми, за яку було продане майно, ОСОБА_2 , не розрахувавшись повністю за автомобіль, розібрав його.
Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня                2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня                      2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня                 2016 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. І. Крат  	
 	 	
Судді:	Н. О. Антоненко  	
 	 	
 	В. І. Журавель     Є. В. Краснощоков  	
 	 	
 	М. М. Русинчук