Постанова
Іменем України
 
06 квітня 2020 року
м. Київ 
 
справа № 367/2462/15-ц
провадження № 61-5424св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - прокурор міста Ірпеня,
відповідачі: виконавчий комітет Коцюбинської селищної ради, Коцюбинська селищна рада Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2018 року в складі судді: Карабаза Н. Ф., та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року в складі колегії суддів: Олійника В. І., Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року прокурор міста Ірпеня звернувся з позовом до Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради, Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування розпорядження Коцюбинського селищного голови, рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради, рішення Коцюбинської селищної ради та свідоцтв про право власності на житлові приміщення кімнат гуртожитку.
 
Позов обґрунтований тим, що прокуратурою міста Ірпеня при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №42014110040000089 від 10 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України встановлено, що розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року, рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року та рішення 30 сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради №733 від 31 жовтня 2014 року прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. 
 
На підставі вищевказаних неправомірних рішень видано свідоцтва про право власності на житлові приміщення кімнат гуртожитку за номерамиАДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Рішенням 2 сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради №31 від 14 грудня 2010 року прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади селища Коцюбинське гуртожиток, розташований на АДРЕСА_3 . На виконання Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» пунктом 2 вищевказаного рішення громадянам, які на законних підставах проживають у гуртожитку на АДРЕСА_3 , надано право на приватизацію займаного ними житла.
 
Позивач вказував, що Коцюбинський селищний голова ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді селищного голови, зловживаючи своїм службовим становищем, з перевищенням своїх службових повноважень, наданих йому відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки, селищний голова не наділений повноваженнями щодо прийняття розпоряджень, якими вирішуються питання про передачу безкоштовно квартир (будинків), гуртожитків, які перебувають у комунальній власності територіальної громади селища у власність громадянам, виніс розпорядження №21 від 18 березня 2014 року «Про передачу квартир (будинків) у власність громадянам». Приймаючи дане розпорядження, Коцюбинським селищним головою створено конфлікт інтересів, оскільки розпорядженням № 21 від 18 березня 2014 року рідному брату селищного голови - ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 надано право на приватизацію кімнат за АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Окрім цього, брат ОСОБА_1 не живе у гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_3 впродовж строку не менш п`яти останніх років.
 
На засіданні Коцюбинської селищної ради 31 жовтня 2014 року розглядалося не питання передачі у власність громадянам, які на законних підставах проживають у гуртожитку по АДРЕСА_3 займаного ними житла, а питання затвердження рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року «Про затвердження розпорядження Коцюбинського селищного голови».
 
На підставі неправомірно прийнятого розпорядження Коцюбинського селищного голови №21 від 18 березня 2014 року видані свідоцтва про право власності за НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 18 березня 2014 року, відповідно до яких брату селищного голови - ОСОБА_1 та членам його сім`ї належить на праві спільної часткової власності кімнати за АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
 
Тому прийняття розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року, рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради №102 від 01 жовтня 2014 року, рішення 30 сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради № 733 від 31 жовтня 2014 року та видача свідоцтв про право власності за  №17 та 18 від 18.03.2014 року відбулося з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, та Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».
 
Прокурор просив 
визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року про передачу безкоштовно (з доплатою) в спільну сумісну власність, часткову (приватну) власність кімнат у гуртожитку на АДРЕСА_3 ; 
визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року про затвердження розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року; 
визнати незаконним з моменту прийняття та скасування рішення 30 сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради № 733 від 31 жовтня 2014 року про затвердження рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року; 
визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18 березня 2014 року на кімнату АДРЕСА_4 ; 
визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18 березня 2014 року на кімнату АДРЕСА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2018 року позовні вимоги Прокурора м. Ірпеня задоволено.
 
Визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року про передачу безкоштовно (з доплатою) в спільну сумісну, часткову (приватну) власність кімнат у гуртожитку на АДРЕСА_3 .
 
Визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року про затвердження розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року.
 
Визнано незаконним з моменту прийняття та скасовано рішення сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради № 733 від 31 жовтня 2014 року про затвердження рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102 від 01 жовтня 2014 року.
 
Скасовано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18 березня 2014 року на кімнату АДРЕСА_4 .
 
Скасовано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18 березня 2014 року на кімнату АДРЕСА_2 .
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що селищні голови не наділені повноваженнями щодо прийняття розпоряджень, якими вирішуються питання про передачу безкоштовно квартир (будинків), гуртожитків, які перебувають у комунальній власності територіальної громади селища у власність громадянам. Крім того, статтею 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що особи, зазначені у статті 4 цього закону, до яких серед інших відносяться селищні голови зобов`язані уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, тобто уживати заходів до уникнення, зокрема, суперечності між особистими майновими інтересами близьких їм осіб та їх службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їм службових повноважень. При цьому, до близьких осіб законодавець відніс серед інших рідних братів осіб. Тому оспорюване розпорядження, рішення та свідоцтва є незаконними та підлягають скасуванню.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
 
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким в позові прокурора м. Ірпеня відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 20 лютого 2018 року вже була винесена постанова слідчим СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області (т. 1, а. с. 211-214) від 03 липня 2015 року, якою вказане кримінальне провадження відносно Коцюбинського селищного голови Київської області ОСОБА_5 було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні останнього кримінального правопорушення, проте в рішенні суду не дано оцінки зазначеній постанові слідчого. При тому судом не було залучено до розгляду справи самого ОСОБА_5 , на діях якого був побудований позов до суду. Згідно розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року передавались у власність квартири не тільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а й ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Отже, предмет позову по справі безпосередньо стосується прав та обов`язків зазначених вище осіб. Суд першої інстанції прийняв судове рішення про право ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на приватизацію кімнат у гуртожитку без залучення їх до участі у справі, що є прямим порушенням процесуальних норм та підставою для його скасування Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. 
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2019 року перший заступник прокурора Київської області засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржені рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилався на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржене розпорядження Коцюбинського селищного голови ОСОБА_5 № 21 від 18 березня 2014 року «Про передачу квартир (будинків) у власність громадян» по відношенню до ОСОБА_1 та членів його сім`ї прийнято за умов конфлікту інтересів. Суд апеляційної інстанції за встановлених обставин та з урахуванням складу учасників спору не був позбавлений можливості скасувавши незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора в частині, яка стосується виключно відповідачів у спорі. Задовольняючи позов прокурора, судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно досліджено в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, які підтверджені належними та допустимими доказами, правильно застосовано норми матеріального права. Оскаржена постанова апеляційного суду не відповідає встановленим вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення у зв`язку з порушенням судом апеляційної інстанції норм статті 376 ЦПК України, що призвело до скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Оскарженими розпорядженнями Коцюбинського селищного голови, рішеннями виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради та самої ради щодо незаконної передачі житлових кімнат у гуртожитку та видачі відповідних свідоцтв про право власності порушено інтереси держави в особі територіальної громади смт. Коцюбинське, яка була власником кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_3 на момент їх прийняття.
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити постанову апеляційного суду без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що , суд прийняв судове рішення про право ОСОБА_5 як Коцюбинського селищного голови видавати розпорядження без його залучення до участі у справі. Згідно розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року передавались у власність квартири не тільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а й ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Таким чином, предмет позову по даній справі безпосередньо стосується прав та обов`язків вказаних осіб і суд першої інстанції прийняв судове рішення про їх право на приватизацію кімнат у гуртожитку без залучення їх до участі у справі
 
Зазначає, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 03 липня 2015 року (долучено до матеріалів справи на підставі клопотання представника відповідача від 01 червня 2016 року) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014110040000089 від 10 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 364 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. Тобто, органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 42014110040000089 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення та фактично підтверджено правомірність розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21, рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 102, рішення сесії 6 скликання Коцюбинської селищної ради №733. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення третіх осіб, прав, свобод, та інтересів яких стосується дана справа, а тому правомірно відмовив у задоволені позовної заяви у зв`язку допущеними процесуальними порушеннями у суді першої інстанції, які не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Апеляційний суд встановив, що згідно оспорюваного розпорядження Коцюбинського селищного голови № 21 від 18 березня 2014 року передавались у власність квартири не тільки  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а й ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Суд першої інстанції прийняв судове рішення про право ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на приватизацію кімнат у гуртожитку без залучення їх до участі у справі.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
 
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини 3 статті 376 ЦПК України) 
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
У справі, що переглядається, прокурор про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів не заявляв. За таких обставин, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржену постанову апеляційного суду без змін, а тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року залишити без змін
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков