22-ц/804/1295/20 
                                                                                264/2557/19 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ                                                                                      
     „09”  червня  2020 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 264/2557/19
Номер провадження 22-ц/804/1295/20 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.
за участю секретаря: Сікори М.М. 
учасники справи :  
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства  «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2019 року головуючого судді Литвиненко Н.В.   по цивільній справі про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі-ПАТ «КБ «Надра»), ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди. 
Позов мотивовано тим, що 21 січня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 144/2017/300679 нею було придбано автомобіль LexusGS350 VIN- НОМЕР_1   у ОСОБА_2 . На підставі заяви № 11612690 від 21 січня 2017 року Реєстраційним сервісним центром було проведено вторинну реєстрацію за договором купівлі-продажу та транспортний засіб зареєстровано на її ім`я. При намірі продажу вказаного транспортного засобу їй стало відомо, що на автомобіль Lexus накладено обтяження через невиконання умов кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування від 23 серпня 2017 року ТОВ «Авторай» перед ПАТ КБ «Надра», де вказаний автомобіль є забезпеченням за договором застави. Просила зобов`язати ПАТ КБ «Надра» усунути перешкоди щодо вільного розпорядження належним їй на праві власності автомобілем шляхом виключення запису про його обтяження з реєстру обтяжень рухомого майна та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні майном - автомобілем марки Lexus модель GS 350, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір сірий – скасовано (припинено) приватне обтяження, що зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 25 липня 2012 року за № 12785826 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач – ПАТ «КБ «Надра», боржник – ТОВ «Авторай», в частині об`єкта обтяження – автомобіля легковий марки Lexus модель GS 350, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір сірий. Зобов`язано ПАТ «КБ «Надра» подати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін (припинення і виключення з реєстру приватного обтяження) до запису № 12785826 від 25 липня 2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в частині виключення запису щодо об`єкта обтяження - автомобіля легкового марки Lexus модель GS 350, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір сірий. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ  «КБ «Надра» Білої І. В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, неповну та неналежну оцінку наявних в матеріалах справи доказів, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги, посилаючись на ч. 2 ст. 586 ЦК України, зазначено, що банк не надавав згоди на реалізацію автомобіля Lexus модель GS 350, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір сірий. Також, посилаючись на ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», статті 1, 27,28 Закону України «Про заставу», ст.572, ч. 4 ст. 577 ЦК України, зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази припинення забезпеченого заставою зобов`язання, загибелі заставного майна, придбання заставодержателем права власності на заставлене майно, примусового продажу заставленого майна, або закінчення терміну дії права, що складає предмет застави. Крім того, посилаючись на статті 9, 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зазначаючи, що в всупереч ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» та умовам договору застави, ОСОБА_2 відчужив майно, яке перебувало в заставі ПАТ «КБ «Надра»,  й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди, що виключає добросовісність набуття майна позивачем, тому на нього розповсюджується запис про обтяження автомобіля. Обставини, передбачені статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», судом не встановлені, тому вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним автомобілем шляхом виключення запису про його обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна задоволенню не підлягали. Наголошено, що на дату придбання вказаного автомобіля, як ОСОБА_2 , так і позивачем, зазначене обтяження в реєстрі значилося, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25 січня 2019 року, який доданий позивачем до позову, реєстрація обтяження, встановленого 25 липня 2012 року, діяла до 25 липня 2017 року, позивач придбала спірний автомобіль 21 січня 2017 року, тобто в період дії обтяження. Однак, судом не з`ясовано, яким чином відбулася перереєстрація автомобіля Lexus модель GS 350, номер кузова НОМЕР_1 на позивача 21 січня 2017 року, в той час як в реєстрі обтяжень містився запис про його обтяження. Тому, на їх думку, дане приватне обтяження є дійсним в силу того, що зобов`язання боржником виконано не було, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена, судом не встановлено, передбачених законодавством обставин для припинення застави, а тому відсутні підстави для подання заяви про припинення обтяження.
Відзив на апеляційну скаргу  позивача ОСОБА_1 мотивований тим,що згідно з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51291465 від 21 січня 2017 року, на підставі якого окрім іншого оформлено договір купівлі-продажу № 144/2017/300679, інформація що до обтяжень рухомого майна ОСОБА_2 на 21 січня 2017 року відсутня.
При намірі продати зазначений транспортний засіб, з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58195677 від 25 січня 2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що автомобіль Lexus GS350,VTN - НОМЕР_1 перебуває під обтяженням ПАТ «КБ «Надра» (обтяжувач), по боргових зобов`язаннях ТОВ «Авторай».
З метою зняття обтяження згідно вимог діючого законодавства 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до правління ПАТ «КБ «Надра» із письмовою заявою, але обтяження із вказаного транспортного засобу у добровільному порядку ПАТ  «КБ «Надра» знято не було, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду для захисту своїх прав.  Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду першої інстанції, як повне, обґрунтоване та законне залишити без змін. 
У судове засідання апеляційного суду представник ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з*явилися, належним чином були  повідомлені  про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання телефонограм, зареєстрованих  в журналі телефонограм  № 3.9-12  за №№ 1796,1797   та шляхом отримання судових повісток ,про що свідчать  рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення  ( а.с.187,188,189,190,191,192).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось  (ч.2 ст.247 ЦПК України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду в частині  відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди    ніким  із сторін не оскаржується , тому апеляційним судом законність та обґрунтованість рішення у вказаній частині  не перевіряється .
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення  відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2017 року ОСОБА_1 придбала автомобіль марки Lexus модель GS 350, 2007 року випуску, колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу 1441/2017/300679 транспортного засобу від 21 січня 2017 року.
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки Lexus модель GS 350, 2007 року випуску, колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, 21 січня 2017 року зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 
Дата первинної  реєстрації на вказаний автомобіль відбулась 23 грудня 2011 року.
Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала,  що вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй на праві власності автомобілем, оскільки з 25 липня 2012 року відносно останнього було зареєстроване приватне обтяження на підставі кредитного договору № 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року за відповідними договорами застави, обтяжувачем є ПАТ «КБ «Надра», боржником – ТОВ «Авторай».
Відповідно до Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна,  25 липня 2012 року на автомобіль марки Lexus модель GS 350, 2007 року випуску, колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , накладено обтяження, підстава обтяження – кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, 05/08/2007/840-К/576, 23 серпня 2007 року, Відділення ПАТ КБ «Надра», Одеське РУ, за договорами застави, боржник : ТОВ «Авторай».
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 травня 2012 року у справі № 24/17-4626-2011 позов ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «Авторай» про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Авторай» на користь банку заборгованість у загальній сумі 24 736 136,41 грн., яка складається : із основної заборгованості по кредитному договором про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року у сумі 4 706 948,26 грн., заборгованості за відсотками у сумі 4 932 084,28 грн., основної заборгованості за кредитним договором про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/06/2008/840-К/9 від 17 червня 2008 року у розмірі 5 097 103,87 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3 732 832,88 грн.; державне мито у сумі 25 500 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236 грн.
Згідно  з ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;  2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ТОВ «Авторай» зареєстровано 30 червня  2006  року за видами діяльності : 50.10.2 – роздрібна торгівля автомобілями.
Судом  встановлено, що державну реєстрацію ТОВ «Авторай» припинено в результаті ліквідації юридичної особи 28 травня 2013 року.
Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Як передбачено ст. 10 Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК  України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.
Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
Частково задовольняючи позовні вимоги , оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останньої, як власника , та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження своїм майном,суд першої  інстанції виходив з того,що   автомобіль позивача придбаний без обтяжень, які виникли в подальшому,а тому  позов  в частині усунення перешкод у користуванні автомобілем  підлягає задоволенню .
           Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
           Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
                Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
              Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
             Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
   Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК).
   Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
         Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України ).
         Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).
         При розгляді справи встановлено та підтверджено належними доказами,що 23 грудня 2011 року  була проведена первинна реєстрація транспортного засобу Lexus GS350, VIN - НОМЕР_1 за фізичною особою ОСОБА_2 (  лист  ТСЦ №1441 РСЦ МВС України № 20д від 31 січня 2019 року).
         Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58195677 від 25 січня 2019 року,   25 липня  2012 року ПАТ «КБ «Надра» (обтяжувач), по боргових зобов`язаннях ТОВ «Авторай» (боржник), було проведено реєстрацію приватного обтяження транспортного засобу Lexus GS350, VIN - НОМЕР_1 .
Тобто, з викладеного  вбачається , що автомобіль Lexus GS350, VIN - НОМЕР_1    було   набуто    ОСОБА_2 у   ТОВ «Авторай» як добросовісним набувачем , та зазначений транспортний засіб є власністю ОСОБА_2 , вільним від обтяжень.
Як вбачається з матеріалів справи на підставі заяви № 11612690 від 21 січня 2017 року Реєстраційним сервісним центром № 1441 МВС в Донецькій області, було проведено вторинну реєстрацію транспортного засобу,  згідно договору купівлі-продажу №144/2017/300679 від 21 січня  2017  року  укладеного  між   ОСОБА_1 та ОСОБА_2   Транспортний засіб зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 (а.с.19-20).
Згідно з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51291465 від 21 січня 2017 року, на підставі якого ,окрім іншого оформлено договір купівлі-продажу №144/2017/300679, інформація щодо обтяжень рухомого майна ОСОБА_2 станом  на 21 січня 2017 року відсутня (а.с.21 зв.с.).
Судом встановлено, що на момент продажу  ОСОБА_2 транспортного засобу ОСОБА_1 , перший не мав по відношенню до банку статусу боржника, а його майно статусу предмету обтяження, за приписами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
      Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що автомобіль Lexus GS350, НОМЕР_5 - НОМЕР_1   було набуто ОСОБА_1 у  ОСОБА_2   з обтяженням ПАТ «КБ «Надра».
      Доводи скаржника проте,що судом не з*ясовано,яким чином відбулася перереєстрація автомобіля    позивача  21 січня 2017 року,не є слушними та спростовуються матеріалами справи. 
        Ніяких нових обставин, які б давали  підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених  судом першої інстанції,  доводи апеляційної скарги  не містять.
      Також,доводи апеляційної скарги , не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
      Аргументи відзиву на апеляційну скаргу прийняті до уваги ,як обґрунтовані.
      Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.
         При перегляді справи за  апеляційною скаргою ,  апеляційний суд ,відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України , врахував висновки у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного  Суду  від   06 лютого 2018 року  в  справі  № 333/6700/115-ц  (провадження № 61-2859св18) , від  11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 ( провадження № 61-29747св18),від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц(провадження № 64-45096св18),від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 ( провадження № 61-16542св19),від 07 квітня 2020 року в справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19).
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
        Таким чином, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні, апеляційну скаргу  слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.  З урахуванням зазначеного ,підстав для розподілу судових витрат,понесених у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ,не вбачається. 
       Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –
                                                                 
П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства  «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни – залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2019 року – залишити без змін.

            Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

           Повний текст постанови складений 18 червня 2020 року .

            
Судді: